534 
1. Ostřice řízná (Carex acuta L. — obr. 727) má statný, šupinatými 
výběžky plazivý oddenek, z něhož vyrůstají ztuha přímá, ostře trojhranná, 
nahoře drsná stébla travozelená, až 1 m vysoká, porostlá dlouhými, čárkovitými, 
plochými, kýlnatými, 4 — 8 mm širokými, po kraji ostrými, později ohrnutými 
listy. Spodní pochvy listů jsou celistvé, neroztřepené, namnoze hnědé. Nahoře 
nese stéblo v paždí listenů, ve které listy znenáhla přecházejí, 5 — 7 dlouze vál- 
covitých klasů: 1 — 3 hořejší z nich obsahují kvítky prašníkové, 3—4 dolejší kv. 
pestíkové. Někdy však mívají klasy pestíkové v hořejší ěásti své též kvítky praš- 
níkové. Všecky klasy jsou přisedlé nebo zcela 
krátce stopkaté, jen nejspodnější je dloužeji 
stopkatý, později převislý. Listen, z jehož paždí 
nejspodnější klásek vyrůstá, přesahuje zpravidla 
stéblo. V paždí pluch klasů prašníkových vězí 
po 3 tyčinkách (F), jejichž žluté prašníky na 
tenkých nitkách z klasu vyčnívají. Pluchy klasů 
pestíkových, tvaru kopinatého nebo vejčitého, 
ke konci súžené, barvy skoro černé, se zeleným 
nebo bělavým hřbetním nervem, chovají v pa- 
ždích svých po vejčitém semeníku (7^), na 
jehož vrcholku trčí dvě nitkovité blizny. Zelené 
nebo nahnědlé měchýřky (/), jimiž nažky ze 
semeníku dospívající jsou objaty, mají elliptičný 
tvar a jsou na obou stranách trochu nadmuté, 
širší, ale zpravidla mnohem kratší pluch (/>), 
kratičce stopečkaté až přisedlé, n ezřetelně 
žebernaté, na vrcholku s krátkým, uťatým, ne- 
děleným zobánkem. 
Náležejíc k druhům u nás nej rozšíře- 
nějším, roste nejraději na vlhkých „kyselých" 
lukách, v příkopech a po krajích vod. Kvete 
v máji a červnu. 
Pozn. Ostřice řízná náleží k druhům 
značně proměnlivým. Ze tvarů, které vedle ty- 
pické formy u nás nejčastěji se vyskytují, dlužno 
uvésti o. trojžebrou (C. tricostata Fr. sp. - 
obr. 727 M). Poznává se od typického tvaru 
hlavně dvěma znaky: má pluchy přitupělé, 
jen asi zdéli měchýřkův a tyto na vnitřní 
727. Ostřice řízná; straně ploché, vně vypouklé, z ře t e 1 n ě 
f kvítek prašníkový, kv. pestíkový, f mě- troj zebře. Roste nejraději v bazinach a po 
chýřěk, p plucha jeho. — M méchýřek a plucha i •$ i j 
ostřice trojžebré. hrajlCll \ 
2. 0. obecná (C. vulgaris Fr., C. Goodenoughii 1 Qay. — obr. 728) 
shoduje se v od den ku, v plochých listech, v neroztřepených spodních 
pochvách i v celém vnějšku s ostřicí říznou, za jejíž pouhou odrůdu (C. acuta 
var. nigra) ji Linné také považoval. Nicméně jest mnohem slabší, namnoze jen 
2 — 4 dm vysoká, barvy sivozelené, má stébla mnohem štíhlejší, tenčí, nahoře 
méně ostrá, ploché, poněkud žlabovité listy jen asi 2 mm široké, klásek praš- 
níkový zpravidla jen jeden, zřídka 2, pestíkové 2 — 3, zřídka 4, dosti k sobě 
zhlížené, vesměs přímé, přisedlé nebo nejspodnější krátce stopkatý. Listen, 
v jehož paždí vyrůstá nejspodnější klas, dosahuje zřídka až k samému vrcholku 
*) Ku poctě angl. botauika, biskupa dra Sam. Goodenough-a, kterýž zabýval 
se studiem ostřic. Zemřel r. 1827. 
