535 
rostliny, jsa obyčejně mnohem kratší, kdežto u o. řízné obyčejně vrchol rost- 
liny přerůstá. Podlouhlé, černohnědé až skoro černé, na úzkém hřbetním kýlu 
zelenavé pluchy (F) jsou přítupé a kratší než vej čité, smáčknuté, na vnitřní 
straně ploché, vně vypouklé, nezřetelně mnohožebré, krátkým, uťatým zo- 
bánkem ošpičatělé zelené měchýřky (/). 
Roste hojně na mokrých lukách, v rašeliniskách, bažinách a ve vlhkých 
lesích a to jako druh předch. v několika tvarech. Kvete v máji a červnu. 
3. 0 . tvrdolistá (C. rigida Good., C. saxatilis 1 Wahl. — obr. 729) vyhání 
z oddenku dlouhé plazivé výběžky a svazečky přízemních listů. Některé svazečky 
přecházejí v plodná, ostře trojhranná, tvrdá, nahoře trochu 
drsná až hladká, pouze 15—30 cm vysoká stébla. Listy jsou 
ploché, kopinatě čárkovité, as 5 mm široké, namnoze zpět 
x ohnuté, na hřbetě kýlnaté, i se stébly tuh é, sivozelené. Klásky 
728 . Ostřice obecná; 
F kvítek pestikový; f měchýřek, 
p plucha. 
729 . Ostřice tvrdolistá; 
L kousek lodyhy se spodinou listenu (oušky b ) ; f měchýřek, příčný 
řez měchýřkem, p plucha. 
bývají 3 — 4, z nichž pouze konečný je prašníkový, někdy na spodu též pestíkové 
květy chovaje, ostatní jsou pestíkové a při tom přímé, krátce válcovité, 
přisedlé, nejdolejší stopkaté. Listeny, z jejichž paždí klasy vyrůstají, mají po obou 
stranách při spodině čepele (L b) malé hnědé ouško; neispodnější listen jest delší 
nežli jeho klas, ale vrcholku stébla ovšem nedosahuje. Opak vejčité, tupé pluchy 
9 Lat. saxatilis = skalní. 
