557 
Roste porůznu na rašelinných lukách, v lesních bažinách a příkopech. Kvete 
v máji a červnu. 
Pozn. Vedle typyckého tvaru, jak byl popsán, vyskytují se u nás ještě 2 od- 
růdy, které považují někteří botanikové za samostatné druhy : 
«) O. šupinoplodá neboli krátkozobanná (C. lepidocarpa 1 Tausch 
spec., C. brachyrrhyncha 2 var. Cel.) — mívá stébla chabá, tupohranná, nejvíce 
2 dm vysoká, listy jen asi 2 mm široké, nejdolejší klásek zaokrouhlený, více oddálený 
a plodní měchýřky menší, se zobánkem jen asi i mm dlouhým, sehnutým. Byla 
pozorována hlavně v nížinách středního Labe (Čelákovice, Brandýs, Všetaty) a 
v okolí Znojma, Nov. Města i jinde na Moravě. 
P) O. Oederova neboli rovnozobanná (C. Oederi 3 Ehrh. spec., C. orthor- 
rhyncha 4 Cel. var.) — má též stébla nižší, tupohranná, listy jen asi 2 mm široké, 
namnoze delší nežli stébla, trochu namodrale zelené, klásky často hustě směstnané 
a měchýřky zralé zelenavé, 2 — 3 mm dlouhé, se zobánkem krátkým a rovným. 
Jest u nás dosti hojná. 
39. 0. odstála (C. distans L. — obr. 764) vytváří z bezvýběžkatého 
oddenku hustý trs přímých, v době kvetu pouze asi 2 dm, později až 5 dm vysokých, 
tupě trojhranných, hladkých stébel na spodu sčárkovitými, plochými, 4 — 6 mm širokými, 
poměrně krátkými, stébla nepřerůstaj ícím i, sivozelenými listy. Na 
vrcholku zakončuje stéblo jediný kopinatý klásek prašníkový, pod nímž jsou 
v paždí dlouze pochvatých, lupenitých, přímých listenů nejčastěji 2-3 
značně od sebe oddálené, podlouhlé, hustokvěté klásky pestíkové; zřídka 
bývá více klásků pestíkových. Vejčité, přítupé pluchy (F F t ) f často s krátkým brv- 
katým hrotem, jsou barvy světle rezavohnědé až kaštanové^ na hřbetě se zeleným 
proužkem, na obvodě často s bílou uzounkou obrubou. Šedivě nebo žlutavě 
bledozelené, namnoze červeně skvrnaté, vejčité, trochu nafouklé, vně 
vypouklé, uvnitř ploché, žebernaté, zcela lysé měchýřky plodní (/) sužují se náhle 
v dosti krátký zobánek, rozeklaný v bylinné, trochu rozestálé, na vnitřním kraji 
brvkatě drsné zuby. Dozralé měchýřky odstávají přímo. 
Roste na vlhkých nebo bahnitých lukách a travnatých pastvinách v severní 
polovině Cech, na Moravě i ve Slezsku. Kvete současně s druhem předch. 
40. 0 . Hornschuchova (C. Hornschuchiana 5 Hoppe, C. fulva 6 A.utt. — 
obr. 765) rozeznává se od druhu předch., jemuž značně se podobá, hlavně tím, že 
má bezvýběžkatý oddenek volně trsnatý, ženoucí krátké, obloukovité listnaté 
výhonky, sivozelené listy užší, namnoze jen 2 mm široké, pestíkové klásky vy- 
nikle stopkaté, hořejší často zblížené; kaštanové, vejčité, přítupé pluchy (F F^) 
na konci bez hrotu, na obvodě s širokou bělomázdřitou obrubou a 
měchýřky (/) bledě trávo zelené, pak žlutavé, neskvrnaté, se zuby krátkého 
zobánku na vnitřní straně bělomázdřitými, lysými (nebr vitými). V ostatních 
vlastnostech shoduje se s o. odstálou. 
Roste pořídku na rašelinných lukách a v bažinách v středním Polabí a ve 
střední Moravě. Kvete v máji a červnu. 
Pozn. Na Hrabanově u Lysé pozorován byl míšenec o. Hornschuchovy a 
Oederovy (viz č. 38/?) — C. Hornschuchiana-Oederi (C. fulva 6 Good. p.). 
x ) Slož. z řec. Xsníg = šupina -|- xagnóg = plod. 
2 ) Slož. z řec. Pqclxvs — krátký -J- gvyxog = zoban. 
3 ) Ku poctě Jiř. Krist. Oeder-a, botan. spisovatele v Oldenburce. Zemřel 1791. 
4 ) Slož. z řec. ógůóg = přímý, rovný -{- gvyxog — zoban. 
5 ) Ku poctě Bedř. Hornschuch-a, prof., cestovatele a botanika v Greifsvaldě; 
zemřel r. 1850. 
6 ) Lat. fulvus = hnědožlutý. 
