573 
o třech tyčinkách a svrchním semeníku, jehož čnělka jest rozeklána ve 2 bliznová 
ramena. Plody jsou opak vejčité, 2boké nažky (/ f x ). 
Roste porůznu v bažinách, příkopech a na písčitých březích vod. Kvete 
v měsících letních. 
2. Š. hnědý (C. fuscus L. — obr. 789) má oproti předch. druhu, jemuž 
vnějškem dosti se podobá, stébla ostře trojhranná, podlouhle čárkovité klásky 
(AT) mnohem mens í, černohnědé nebo zelenavé pluchy přišpičatělé, 
čnělky ve tři bliznová ramena rozeklány (F) a nažky ostře trojboké (/, / t ). 
Ostatně o něm platí, co o druhu předch. 
'v w 
Rod 3. (Schoenus, 2 Kopfriet) má jako rod předch. obyčejně 
nahé květy vesměs obojaké, v kláscích dvouřadých, ale klásky jsou pouz e 2 — 3květé f 
směstnané do květenství svazečkovitého. Čnělky jsou rozeklány ve 3 ramena 
bliznová, nažky krátce hrotnaté. Vyskytuje se u nás ve 2 druzích: 
1. Šašina černavá (Schoenus nigricans L - obr. 790) jest vytrvalá by- 
lina vyhánějící z oddenku husté trsy oblých, 15-40 cm vysokých, tuhých, 
nahoře nahých, dole pochvami úzkých, šidlovitých, sivozelených listů objatých 
lodyh (stébel), zakončených na vrcholku strboulovitým svazkem pěti až deseti 
leskle černohnědých, 5—10 mm dlouhých klásků. Pod celým květenstvím jsou 
2 listeny, z nichž spodní, pochvatě rozšířený, prodlužuje se v šidlovitou osinu 
květenství přerůstající. Každý klásek ( K ) obsahuje na spodu 2—3 menší, prázdné 
plevy (/>) a nad nimi 2 — 3 větší pluchy ( °), v jejichž paždích sedí po obojakém 
kvítku. Tento {F) skládá se ze 3 tyěinek a svrchního semeníku, jehož čnělka se 
rozděluje ve 3 ramena. Okvětí zpravidla docela chybí, zřídka jest zastoupeno 
jedinou nebo několika kratičkými štětinkami. Plody (/ /J jsou tupě 3boké, krátce 
hrotnaté nažky. 
Kvetouc od dubna do června, vyskytuje se u nás celkem pořídku na ba* 
henních, rašelinných lukách. V Čechách byla pozorována na úpatí lesnaté stráně 
u Bílichova (mezi Slaným a Louny) ředitelem v cukrovaru J. Kabátem r. 1885, 
pak u Mělníka a Lysé nad L., na Moravě u Čejče (száp. od Hodonína) a u Mi- 
kovic blíže Uher. Hradiště. 
2. Š. rezavá (S. ferrugineus L. - obr. 791) podobá se vnějškem druhu 
předch., má však oddenek plazivý, stébla namnoze stočená, hořejší pochvy 
s čepelí kratičkou, nitkovitou, žláb kovito u ( - kdežto u š. černavé sahají 
čepele hořejších pochev do polovice stébel i výše a bývají svinuty), květenství 
složeno pouze ze 2 - 3 klásků barvy rzivě hnědé a podepřeno listeny jen 
o málo delšími nebo i kratšími nežli je samo, a kvítky (A') zpravidla s 3-6 
okvětními štětinkami. Vzhledem k poslední vlastnosti považují někteří tento druh 
za samostatný rod — Chaetospora 5 . 
Roste na podobných stanovištích a kvete v týchž měsících jako předch., 
jest však ještě vzácnější. Byla pozorována na několika místech středního Polabí. 
Pózu. Na rašelinácli u Lysé nad L. byl pozorován míšenec obou druhů předch. 
(S. ferrugineus X nigricans), jejž Čelakovský pojmenoval š. prostřední 
(S. intermedius). 
Rod 4 . (Scirpus, 5 Simse) má květy v paždí pluch 
x ) Od stslov. šasi, jako srb. a slovin. šaš, šašika, rus. iii a nib = ostřice, rákos. 
Srovnej rus. ma TaTb = třepetati se. Někteří se domnívají, že souvisí s maď. sas nebo 
s tur. s a z = rákos. 
2 ) Jménem oyotvog zvali Řekové různé druhy sítin. 
:i ) Slož. z řec. yaÍT)] = štětina -j~ ojiooá = semeno (nažka). 
4 ) Souvisí se slovesem skřípati, které již ve stslov. se vyskytuje. Znamená totiž 
v jiných řečech slov. (na př. rus. CKpnnyHt, cliorv. skripac, pol. skrzyp atd.) vesměs 
přesličku, která jsouc hojně proniknuta kysličníkem křemičitým skutečně skřípá. 
’’) Tímto jménem rozuměli starověcí Římané rostliny sítinovjté. 
