584 
17. S. jehlovitá (S. acicularis L., Heleocharis acicularis R. Br. — obr. 809) 
má nitkovitý, dlouhočlenný, plazivý oddenek, z něhož vyhání drobné trsy štětino- 
vitých listů a nitkovitých, skoro 4hranných, 5 — 30 cm vysokých stébel. Vejčité 
klásky ( K ), jimiž stébla se ukončují, jsou pouze 2-3 mm dlouhé a skládajíce 
se pouze ze 4 - 8 hnědých nebo zelenavých, 
bělokrajných pluch, obsahují za každou po 
jednom kvítku ( F ). Složení kvítků jest stejné 
jako u druhů předch. až na to, že č n ě 1 k a 
je rozeklána ve 3 ramena bliznová 
(nikoli ve 2). Vejčité, tupě trojhranné, podél 
žebernaté nažky (/) mají na vrcholku vytr- 
valý spodek čnělky sice malý, ale zřetelně 
oddělený. 
Rostouc na písčitých březích rybníků a řek, 
dosahuje výšky nanejvýše 10 až 12 cm, je-li 
však zaplavena vodou, prodlužují se stébla na 
20—30 cm. Jest u nás dosti rozšířena. Kvete 
v červenci a srpnu. 
V pokojích pěstuje se často východoind. 
skř. něžná (Scirpus seu Isolepis gracilis Nees), 
vytvářející husté trsy štětinovitých listův a nit- 
kovitých, 2 — 3 dm dlouhých lodyh s malými 
strboulky z 2 — 3 klásků. 
808. Skřípina vejčitá; 
K klásek, / nažka. Rod 5. SUCllOpýr 1 (EdO- 
phorum, 2 Wollgras) má květy vesměs obojaké 
v kláscích víceřadých (střechovitých) jako rod předch., ale okvětní štětinky, vždy 
u větším počtu, později se značně prodlužují a vyčuhují daleko z klásků v po- 
době bělavé vlny. Roste u nás v 5 druzích : 
stopky klásků hladké { lizkolistý j. 
11a vrcholku stébla jest 
klásků několik 
stopky klásků srstnaté j 
draslavé \ 
širokolistý 
Stioliopýr 
na vrcholku stébla jen 
jeden klásek 
stopky klásků 
plstnaté 
krátce f y . ,, , , t> 
<j štíhlý 3. 
oddenek trsnatý ; klásek í 
mnohokvětý, až přes 2 cm <J pochvatý -t. 
dlouhý t 
oddenek plazivý ; klásek i 
chudokvětý, jen asi 6 mm ^ horský 5. 
dlouhý t 
1. Suchopýr úzkolistý (Eriophorum angustifolium Roth — obr. 810) 
má černohnědý oddenek, z něhož vyrůstají dílem plazivé výběžky a jalové svazky 
listů, dílem přímá, 2—5 dm vysoká, skoro oblá, listnatá květonosná stébla. Listy 
jsou tvrdé, čárkovité, žlabovité až skoro ploché, súžené v dlouhou trojbokou 
špici, která záhy usýchá. Na vrcholku stébel vyrůstá z paždí blanovitých pochev 
dlouhých listenů 3 — 7 vejčitých, s počátku krátce stopkatých a přímých, později 
dloužeji stopkatých a převislých klásků v okolíkovitém kruželi. Každý klásek ob- 
x ) U Jungmanna též suchopeřník, suchopejr, vzhledem k bílé vlně, po- 
dobné jemnému peří (prachu, puchu); srovn. též rus. nymnua. 
-) Slož z řec. egiov = vlna -j- qpéga) = nosím; tudíž tolik jako vln on o š. 
