613 
1. Borovice (na Moravě bor) neboli sosna lesní (Pinus silvestris L., 
Fóhre, Kiefer — obr. 847 a 848) má hluboko do země vnikající kořen kůlový 
a silné, namnoze značně dlouhé kořeny vedlejší, jimiž se rozlézá na všecky strany 
často zrovna pod povrchem země nebo i z části na povrchu. Dorůstajíc v 70-120 
létech — toho věku asi dosahuje — výšky až 40 m, vytváří v mládí korunu je- 
hlancovitou, později však široce rozloženou, někdy rozpjatému deštníku ne nepo- 
dobnou. Kůra jest s počátku červenavě žlutá a v tenkých lupenech se slupuje, 
později však nabývá barvy tmavošedé a jest ve veliké šupiny rozdrásalá. 
Tuhé, polooblé, více méně zkroucené, 3-8 cm dlouhé, špičaté listy neboli 
jehlice jsou na vypouklé straně obyčejně lesklé a temněji zelené nežli na straně 
ploché, která jest více méně sivozeleně ojíněná, a vyrůstají vždy po dvou na po- 
stranních zakrnělých pavětvičkách (brachyblastech). V mládí jsou objaty blanitými 
pochvami (obr. 849 A 0), aby 
netrpěly mrazem a vlhkem. 
V paždí mladých jehlic (/) 
možno zvětšujícím sklem na- 
lézti pupen (B p), který ovšem 
zakrněl, ve větev se nevyvinuv. 
Jen za zvláštních okolností, 
na př. byl-li strom příliš ožrán 
housenkami, vyrůstají výjime- 
čně tyto pupeny v listnaté 
větvičky, jak znázorněno na 
obr. 849 písmenou 6 a D. Pře- 
zimovavše, jehlice rostou ještě 
i druhý rok do délky a počnou 
opadávati teprve na podzim 
třetího roku, někdy též po- 
zději, i se svými pavětvičkami, 
zanechávajíce po sobě na vět- 
vích jizvy. 
Květy, objevující se v máji 
na mladých výhoncích u stro- 
mů sluncem dobře ozařova- 
ných poprvé v jejich 15. - 20. 
roce, u stromů hustě pohro- 
madě rostoucích poprvé až 
v 40. — 50. jich roce, jsou nahé, 
různopohlavné, jednodomé. 
Květy prašníkové (obr. 
848 7%/%) skládají se z vět- 
šího počtu tyčinek, přiro- 
stlých kratičkými nitkami ke společné ose ; podobají se vejčitým, 6-8 mm 
dlouhým jehnědám, které jsou hustě směstnány okolo spodní části letošních 
výhonků (A v) v klasovitou latu (/). Tyčinky (a a L ) mají dva jednopouzdré 
prašníkové pytlíčky přirostlé celou délkou hřbetní strany k nitce a na vrcholku 
prašníků nesou šupinovitý přívěsek (k). Dozravše pytlíčky prašníkové pukají podél- 
nými skulinami (a%), aby se z nich mohl sírožlutý pyl vysypávati. Poněvadž 
zrnéčka pylová (m) jsou opatřena létacím přístrojem v podobě dvou váčků, 
vzniklých vychlípením vnější blány, jsou nad míru lehýnka a vítr je roznáší 
daleko po okolí často v celých obláčcích. Úplně se vypylivše prašníky opadají 
a větvičky jsou pak v těch místech holé. 
Kvítky pestíkové (F 2 7%) podobají se malým, asi 5 mm dlouhým šišticím, 
které vyrůstají jednotlivě nebo po dvou, zřídka ve větším počtu na krátkých, 
847. Borovice lesní 
(celkový pohled). 
