621 
d) Z roztočů nejčastější bývá drobounký roztoč borový (Phytoptus pini 
— obr. 865 c ), který vytváří na větvích kulovaté, drobné nádory. 
Z chorob borovice, jež zavinují cizopasné houby, buďtež uvedeny: 
1 . Rez puchýřkatá (Peridermium pini) — cizopasí jako podhoubí ve větvích 
a jehlicích. Fruktifikujíc proráží kůru a vytváří červenavě bledožlulé, 4 — 8 mm široké 
puchýře (obr. 865 a) často u větším počtu hustě pohromadě. Posléze tyto pu- 
chýřky pukají a vysypávají se z nich výtrusy v podobě oranžového prášku. Dosta- 
nou-li se výtrusy na listy některých druhů starčku, zejména starčku obec- 
ného (Senecio vulgaris — str. 506 ve sv. III.) ast. lesního (Sen. silvatica — 
str. 507 ve sv. III.), vyvinou nové podhoubí. 
Na jehlicích vytváří rez puchýřkatá měchýřky mnohem drobnější, jen 
2—3 mm dlouhé (aj). Že tím zejména mladé borovice velice trpí, rozumí se samo. 
2. Štěrbině bo- 
rová (Hysterium pinastri) 
cizopasíc v jehlicích, vy- 
tváří na nich posléze po- 
dlouhlé, černohnědé pu- 
chýřky (obr. 865 b) a 
jest příčinou, že jehlice 
záhy hromadně opadá- 
vají. Jest nebezpečna zvlá- 
ště mladým stromkům. 
3. Ve větévkách 
mladých stromků řádívá 
podhoubí rzi zvané Ca e- 
oma pinitorquum, 
následkem čehož se vě- 
tévky zkrucují a odu- 
mírají. 
4. V kořenech a 
kmenech cizopasí často 
podhoubí václavky (Agaricus melleus L., Hallimasch — obr. 866) a koře- 
nokazu borového (Tra meteš řadiči perda). jež obě způsobují předčasnou 
hnilobu dřeva. Více o nich pověděno ve sv. I. pod heslem Choroby rostlin 
odst. A VI. 
866. Václavka 
A a její podhoubí v kořenu borovice (zvětš.). 
Co týká se geologického stáří rodu borovic, dlužno uvésti, že u nás 
rostly sosny už za doby křídové, jak o tom svědčí otisky s. nej delší (P. lon- 
gissima Velen.) a s. brázdité (P. sulcata Velen.). 
2. B. horní neboli kosodřevina 1 (P. montana Milí., Knieholz - obr. 867) 
jest strom jehlancovitého vzrůstu, u nás však zpravidla keř, který se hned od 
země rozvětvuje v položené, namnoze hadovitě zprohýbané, konci svými vystu- 
pující větve. Listy jsou asi 3 cm dlouhé, často srpovitě prohnuté, poměrně hustší 
a těsněji k větvím přiložené nežli u b. lesní, barvy po obou stranách 
tmavozelené. Opadávají s větví teprve po 5 i více letech. 
Květy objevují se na stromech často již 10 - 151etých a to v měsíci červnu, 
někdy však až v červenci. Prašníkové květy — jež někdy pozorovati lze na stromě 
výhradně - jsou zcela takové jako u b. lesní; ale bývají četnější, tak že celé 
květenství jest poměrně větší a tlustší (A). Šištice (květy) pestíkové, vyrůstající na 
vrcholku letorostů (B), bývají nejčastěji pohromadě dvě, zřídka tři nebo čtyři. 
) I v pol. tak slově (k o s o d r z e wi n a), vzhledem ku křivým (kosýrrO větvím. 
