644 
2. J. nízký (J. nana Willd. - obr. 898) jest nízký křik s křivolakými, po- 
loženými, daleko odstálými větvemi a dosti měkkými, čárkovitými, v nepichlavý 
hrot náhle stiženými, trochu srpovitě prohnutými, jen 4—8 mm dlouhými listy, 
které jsou sestaveny v trojěetné přesleny jako u j. obecného, ale v přesleny 
značně k sobě sblížené, tak že se často střechoviiě kryjí. Modré, ojíněné šištice 
(„bobule") jsou téže povahy jako u j. obecného, ale poměrně větší, 
asi zdéli listů v. 
Roste pořídku na rašelinách, kamenitých stráních a holech v Krkonoších, 
horách Jizerských a moravsko-slezském Jeseníku. Kromě toho sázívá se též v sadech 
na skalních partiích. 
899. Jalovec chvojka : 
A větévka květonosná, B větévka jalová, 
C vět. s plody; Z'’ kvítek pestíkový. 
Plodů možno užiti zrovna tak jako 
plodů jalovce obecného. 
900. Jalovec virginský'. 
A větévka s květy pra síňkovými , B vět. s plodem. 
Z cizozemských druhů jalovce pěstují se u nás nejčastěji tyto: 
3. J. chvojka (J. sabina 1 L., Sabina oíficinalis Garcke, Sadebaum — obr. 899) 
— jest nízký keř nebo (jsa pěstován) stromek, mající kmen a hlavní větve polo- 
žené, vedlejší větve však vystoupavé až přímé, hustě porostlé vstřícnými, šu- 
pinovitými, více méně přitisklými, střechovitě se kryjícími, leskle tmavozelenými 
listy. Na neplodných výhoncích (B) jsou však listy delší, čárkovitě šidlovité. Modře 
ojíněné, kulovaté šištice (bobule), vzniklé srůstem čtyř šupin (B), visí na koncích 
krátkých, ohnutých stopek. 
Pochází nejspíše ze Sibiře, ač také v jižní Evropě ve vyšších polohách 
(v Alpách, Pvrenejích) roste místy planě. U nás sází se nezřídka v sadech pod 
jménem klášterské 2 chvojky. 
1 ) Nazvána tak od Sabiuů, kteří jí užívali jako prostředku abortivního. 
2 ) Chorv. slově k lášte rk a nebo ženská, neplodná klekovina, pol.uietota, 
vzhledem k abortivním účinkům. 
