696 
vedlejší jalové větvičky (V) mají ve 4 řadách dvoje listy: na obou širších 
stranách (hořejší a dolejší) ploché, přitisklé, na obou užších stranách (pravé a levé) 
smáčknuté, kýlnaté, poněkud odstálé, špičkou dovnitř vehnuté. Válcovité, zelenavé 
nebo nahnědle žluté klasy vyrůstají v červenci a srpnu na přímých, 6 — 15 cm 
vysokých, drobounkými listy řídce porostlých stopkách po 2 — 5; 
řidčeji zakončují se plodné stopky klasem jediným. Listeny, v jejichž paždí sedí 
výtrusnice (S), jsou široce vejčité, na blanitém okraji vyhlodaně zoubkované, 
dosti krátkým hrotem zakončené. 
Roste v lesních vřesovištích zvláště 
vyšších pohraničních horstev, jakož 
i v Brdech a Českomoravské vysočině. 
964. Plavuň obecná; 
L zvětš. list lodyžní, L, zvětš. list z plodní stopky, 
S zvětš. listen z klasu s výtrusnici. 
965. Plavuň pučivá. 
Pozn. V Šumavě, Krkonoších a Beskydách byla pozorována jako vzácnost 
p 1. chvojková (L. chamaecyparissus 1 A. Br.), odrůda druhu předch., avšak 
drobnější, nasivěle zelená, s vedlejšími větvemi svazečkovitě směstnanými, 
jen nepatrně sploštělými a s klásky útlejšími, namnoze rovnoběžně vedle 
sebe ležícími, ve vrcholku jalovými. Mimo to jsou listeny klasů dloužeji přišpičatěné 
a listy na spodní straně vedlejších větvi skoro tak široké jako listy postranní, kdežto 
u typického tvaru jsou listy spodní strany mnohem menší listů postranních. 
4. P. horská (L. alpinum L. - obr 967) připomíná svazči tým rozvětvením 
vedlejších, jalových větví a čtyřřadými listy na nich druh předch., má 
však větévky jen nepatrně sploštělé a kopinaté, polooblé , mdle 
’) Viz pozn. 2 ) na str. 647. a pozn. x ) na str. 196. 
