Řád VI. Šídlatkovité (Isoětaceae) 
jsou vodní byliny vytvářející z krátkého, cibulkatě naduřelého oddenku, porost- 
lého četnými, vidličnatě rozdělenými kořínky, hustou růžici čárkovito-šidlovitých 
listů, které jsou na spodu pochvovitě rozšířeny (obr. 972 Z, Ljj a obsahují tamtéž 
pod lupínkatým výrostkem (jazýčkem — /) dutinu s úzkou štěrbinou. V této dutině 
vězí přehrádkované výtrusnice (j) a to dvojího druhu: u listů vnějších výtrusnice 
větší (makrosporangie), s několika většími, kulovatými výtrusy (makrosporami), 
u listů vnitřnějších výtrusnice o něco menší (mikrosporangie), s četnými výtrusy 
drobounkými, ellipsoidickými (mikrosporami). Další osudy těchto dvojích výtrusů, 
ktere ze sporangn dostávají se do vody, 
jsou asi takové jako u rostlin vra- 
nečkovitých (str. 699), od nichž 
někteří botanikové tento řád ani ne- 
oddělují. 
U nás vyskytuje se ze šídlatko- 
vitých pouze rod šídlatka (Isoětes) 
ve dvou druzích celkem velice vzácných. 
1. Šídlatka 1 2 jezerní (Isoětes- 
lacustris L., Brachsenkraut — obr. 972) 
připomíná vnějškem nějakou nízkou 
sítinu. Tkvíc krátkým oddenkem 
v bahně hlubších vod, vytváří hustý 
trs čárkovito-šidlovitých, as 1 dm dlou- 
hých, tuhých, tmavozelených listů, které 
jsou prostoupeny čtyřmi vzdušnými, 
přehrádkovanými kanálky a na spodu 
rozšířeny ve světlohnědé pochvy. U 
plodných exemplářů vězí v těchto poch- 
vách výtrusnice, o nichž více pověděno 
bylo nahoře. 
Vyskytuje se pouze v Černém 
jezeře v Šumavě, kde ji objevil roku 
1 8 1 6. Ig. T a u s c h. Od té doby však byla 
marně na tomto místě hledána, až te- 
prve opět roku 1885., kdy bylo jezero 
z části vypuštěno, poštěstilo se dru 
dnu ji znovu zjistiti. Roste tam ve hl 
972. Šídlatka jezerní) 
L spodina listu podél přeříznutého ze strany, Z, táž 
zpředu : l jazýček, s výtrusnice. 
ad. Čelakovskému ml. na bahnitém 
ibce několika metrů u velikém množství. 
1 ) Vzhledem ke tvaru listův. 
2 ) Zůstává co do vnějšku stejnou ( ioog ) po celý rok lezog). 
