41 
BETULACEAE Bartl. 
'Betida verriicosa Ehrh. beitr. p. 98 an. 1791, vulg. Me- 
steacăn. Arbore cu coaja albă ce să desface transversal, 
ramurile glabre, foile romboidal ascuţite, dublu serate, 
triangulare, glabre, florile mascule ca şi cele femele for- 
mează amente, cilindrice, nutante, aripele fructului sunt 
mai late 2 — 3 ori ca fructul eliptic. 
Staţionează pe pârăul Grinţişului pe poalele Măgurei. 
B. pubescens Ehrh. beitr. p. 98 an. 1791. 
Arbust, rar arbore, cu ramurile tinere păroase, foile oval- 
romboidale, la tinereţe sunt păroase moale, la maturitate 
devin glabre pe partea superioară şi pubescente pe cea 
•inferioară mai cu seamă în unghiurile nervurilor, florile 
dispusă în amente erecte, mai târziu devin pendule ca şi 
cele mascule. 
Staţionează pe pârăul Primătarului şi Argintăriei. 
var. carpatica Sag. et. Sch. carp. centr. p^. 464, syn. B. 
carpatica W. et. Kit. Să deosebeşte de forma tipică prin 
foile dela bază lat-cuniate, romboidale, la mijloc mai late, 
la maturitate cu totul glabre, lobi laterali ai scuamilor 
mai lungi. 
Staţionează în tovărăşie cu cea de sus. 
Ălnus imam Willd. spec. p. 335 an. 1805, vulg. Arin. 
Syn. Betula incana L. 
Arbore cu ramurile şi muguri la tinereţă pubescente 
foile peţiolate, ovale ascuţite şi scurt acuminate, dublu şi 
fin dinţate sau puţin lobate spre bază, pe faţa inferioară 
cenuşiu-glauce şi acoperite cu peri moi cu 10—15 nervuri 
secundare, florile uni-sexuale monoice verzi-roşietice for- 
mând amente, cele mascule lungi, pendule, apar toamna 
şi persistă iarna, cele femele scurte şi apar primăvara. 
Staţionează pe poale formând tufişuri pe pârăul Bistri- 
cioara şi Grinţieşu. 
