6 
er stort. Ifear han spiller for sine Gaester, beder han dem selv 
saette Progranunet sammen, og saalades gik det til, at Grieg, Carl 
Nielsen og Sibelius tonede ud over Det stille Hav en Maanelys Aften 
paa Post office Bay. 
Hans Stoltbed over •^‘Telero 3"=^ er som en stor Drengs Glaede over 
den f/rste Cykle, k/bt for egne Petige. 
Hans jojna straaler, naar han viser den bes/gende alle de tekniske 
Vidundere, som han selv har udtaenkt og tegnet, og bans Haender gli- 
der Kaertengnende over Gyrokompasset og de elektriske Haandtag paa 
Koinmand obr oen . 
Her har han hjemme. Med Kasketten trykket ned i Panden og Haen- 
derne paa Broens Kant ligner han en rask og selvbevidst Koffardi- 
kaptajn af den gamle Skole, hvis Part^iij lystrer bans mindste Vink, 
og som uden Prygt byder Havets Ltinefulde Guder Trods. 
Hvad Hancock g^r , det g^r han belt og uden indviklede Kommentarer, 
Han saa Kingsford-Sraith ind i /{jnene, da den australske Flyver sam- 
men med en Kammerat var blevet slaaet ud derovre i Kalifornien. Hans 
Maskine var beslaglagt som Pant for Gaeld, of alle Sunde syntes luk- 
kede. 
Kingford— Smith blev vejet og fundet l^dig paa Hancocks Guldvaegt, 
og faa Dage after var de to Plyvere paa Vej gennem Luften fra Oak- 
land til Brisbane i Australian, — en eventyrlig og dygtig Praestation, 
der mad eet Slag bragte deres Kavne op ved Siden af Lindberghs paa 
Flyvepionerernes ABrestavle. 
Allan Hancock ved, hvad han g/r, og han holder sjaeldent paa for- 
kerte Hast i L/^bet. 
Man maerker aldrig den store Forretning, som giver ham Midlerne 
