xr 
fui-egaugare, cmedaii jag haft till mal bade att uatureuligt, efter 
totaliteten af furekoinmande vigtiga yttre ocli iure karakterer 
samt efter ofverensstaminelse i biologiska forhallaiiden, i siua be- 
stiimda subgenera eller sektioiier fordela deu stora mangden af 
former, ordna sektioneriia inbordes i bfvereusstainmelse med deras 
affiaitet, och dock att medelst eii bestamd, liitt iogonfallande 
karakter fbrena ocli saramaalialla dem alia samt derigenom gora 
formernas eftersokaiide och igenfumande liittare au fdrat "•■). D:r 
L. Pfeiffer bar i sitt beromda verk Monographia Heliceorum fran 
1848 till 1876 orubbligt fastballit vid Clausiliernas indebiing 
efter manveckets fdrekorast eller franvaro ocli form; men ingen- 
ting kuude vara oi-iktigare, ingen karakter inera obrukbar, iy 
den skiljer valds imt ocli vidt ifran hvarandra de mest beslagtade 
former ocb iir eiidast inom vissa grupper konstant, i andra bogst 
tillfalligt, Det ar icke ovanligt, att i allt ofrigt hvarandra niirsta- 
ende arter. de som borja serien bafva tydlig lunella, men att 
denna alltmera oblitereras ocb slutligen alldeles saknas (t. ex. 
Serrulina, Agatbylla), eller att samma art kau sa variera (t. ex. 
Cl. biplicata Mont.). I sjelfva verket iir lunella blott en pbas i 
en Clausiliaarts utveckling ocb bos Cl. mucronaria Mouss. (att icke 
namna flera Phaedusse) bildas en ofullstiindig lunella af flera (.8 — 5) 
punktformiga dfver hvarandra stiillda goniveck, under det att 
bos dess allra narmaste forvandta lunella saknas, derigenom att 
den forras punktformiga gomveck forliingt sig till ordentliga 
plicae. Hr A. Schmidt bar beskrifvit en monstrositet af Cl. cana 
Held, bos bvilken manvecket icke bestod af annat an 5 i rad stiillda 
mycket sma gomveck. Herr v. Vest gor clausiliet till bogsta 
kriteriuin, men oaktadt detta organs stora betydelse i allmanbet, 
iir dess form alltfor ombytlig for att kunna anviindas sasom grund- 
val for bela systemet. Icke nog med att dess form vexlar bos 
*) Kiister anraiirker med ratta (Dalin. Claus, p. 8), att bvad som 
ger Clausiliernas studium en sa stor lockelse och sa stort intresso 
ocb pa samma gang forsvarar detta studium sa mycket, ar de maug- 
falldiga forbindelser (Beziebungen), livari arter ur olika grupper ocb 
sektioner sta till hvarandra. Samma karakterer, som aro bestammande 
inom en formkrets, dyka upp inom flera andra, ofta langt afliigsna, 
bade i systemet ocb i rurnmet, mindre utpriiglade ocb saledes af 
mindre systematisk vigt, men fbrmedlande och ofta forvillande, pa 
samma gang de iiro synnerligen larorika, sedan de forsta svilrigbe- 
terna vid deras tydande blifvit ofvervunna. 
