%\ 
Ethnogra fi. 
hel mening. Det upptäcktes först af Egede i Grön- 
ländskan, och blef af Humboldt och Duponceau kalladt 
agglutination. Ett exempel upplyser förhållandet bäst. 
Man föreställe sig att en flicka af Delaware-nation le- 
ker med en katt och yttrar ordet kuligatschis , så 
betyder det: (gif mig) din lilla vackra fot, och är så- 
lunda sammansatt: k är ett oskiljbart pronomen i st. 
för ki , du eller din; uii är en del af ordet wulit , 
vacker; gat är en del af ordet wichgat , fot; schis , 
är en diminutif-ändelse. I samma språk brukas all- 
mänt ordet nadholineen: för oss öfver floden, af naten, 
hemta; hol i st. för amochol , båt, och ineen , verbal- 
ändelse för 1 pers. plur. Ordet betyder således hemta 
med båt oss, men bruket har tillagt begreppet: öfver 
en flod. Detta verbum böjes nu genom hela conjuga- 
tionen i sin stympade form, t. ex. nadholawall , han 
föres öfver floden. Sådana ord kunna åter i stympad 
form ingå i nya agglutinationer. De Amerikanska språ- 
ken äro således i detta hänseende fullkomliga motsatser 
af de Malayopolynesiska, Chinesiska och Tartariska, der 
hvarje ord är oföränderligt, och der väl flera ord kunna 
ställas tillhopa för att bilda ett sammansatt begrepp, 
men ej egentligen sammansättas. Man har kallat dessa 
sednare språk Analytiska; de gamla europeiska voro i 
allmänhet Synthetiska: de bestodo af böjliga ord (t. ex. 
nolo) och uttryckte personer , tempora , modus o. d. ge- 
nom oskiljbara ändelser. De Amerikanska språken, som 
äga dessa egenskaper i en ännu högre grad, blefvo 
kallade poly synthetiska, af Duponceau , som först utredde 
att denna egenskap var allmän hos dem. De nyare 
europeiska språken äro till en del af blandad natur, 
såsom Svenska och Tyska, dels rent af analytiska, så- 
som Engelskan. Humboldt har framställt den satsen, 
att den vid agglutination begagnade delen af ett ord 
sannolikt är sjelfva ordroten, som oförändrad bibehålies, 
