65 
Ethnografi. 
Stokes berättar, i ”Discoveries in Australia”, att en Diverse. 
Nyholländsk vilde, vid namn Miago, som följde med 
på hans resa, kunde när som helst, äfven ute på sjön 
och vid mulet väder, utan att besinna sig, angifva åt 
hvad håll hans hemort var belägen, ocH försök visade 
att han aldrig misstog sig (Fror. Not. '1846, N:o 840). 
■ — Denna berättelse måste väl tills vidare lemnas i 
sitt värde, men den påminner om den instinkt, som 
leder djuren under deras flyttningar, och som ofta mär- 
kes hos hemtamda djur , då de , förde på omvägar eller 
utan att kunna se sig omkring, till långt aflägsna orter, 
genast begifva sig kortaste vägen, rätt hemåt. 
Prichard, om Ethnologiens förhållande till andra 
vetenskaper; James. Journ. vol. 43, p. 307, — ur 
Ethnol. Soc. 1847. 
Retzius, om Phrenologien, bedömd från anatomisk 
ståndpunkt; Skand. Naturf. Förh. 1847, 178. — Mull. 
Arch. 1848, 233. Hela läran förkastas såsom orim- 
lig, enligt de olikheter i formen, som finnas hos olika 
nationers hjerna och cranium. 
Eschricht afhandlar formolikheterna hos cranium 
(Skand. Naturf. Förh. 1844, 78), och visar huru de 
varit uppfattade under tre olika synpunkter, nemligen: 
den eesthetiska, i äldre tider, den eranioseopiska, i 
Galls lära, och slutligen den ethnologiska. 
Davy, om menniskokroppens temperatur i tropiska 
climater, Ann. Sc. Nat. 1850: XIV, 191; ur Roy. 
Trans. 1850. 
Morton omtalar hybriditeter af djur, för att deraf 
visa, att fruktsamma hybrider af olika menniskoracer 
icke bevisa artens enhet. Sillim. Journ. N. Ser. III 
(1847) p. 39 och 203; — James. Journ. vol. 43, 
262; — Fror. Not. 1847, N:o 50. Ref. får härvid 
göra samma anmärkning som förut, sid. 47, vid Mor- 
tons afh. om hjernan. Han uppräknar alla honom kända 
Irsb. i Zool. 1845 — 1850 af Sundemil. & 
