89 
Allmän öf versi g t. 
tillstånd); dess varaktighet; vintersofvande djurs uppe- 
hållsställen, läge, beteende före sömnen, temperatur, 
respiration, sensibilitet, nutrition &c. &c., sjukdomar; 
sömnens orsak, beskaffenhet. 
Brucke afhandlar lysandet i vertebrerade djurens f . D | Jur * 11 
och serdeles Däggdjurens ögon, Mtill. Arch. ; 1 848, 387. ljuset. 
Det härrörer af ljusets reflexion från ögats Tapetum, som 
noga beskrifves, äfvensom växlingarna i det reflecterade 
ljusets färg. Tapetum hos Ferae och Phocae afviker 
från det hos andra Mammalia derigenom, att det be- 
står af celler; hos de öfriga är det fibröst. B. har sett 
ögonen lysa hos ett pungdjur, Dasyurus viverrinus; 
dissectionen visade att dess Tapetum var fibröst, ej cel- 
lulärt. Tapetum saknas hos Qvadrumana och hos Svi- 
net, men finnes hos Elefant, Häst, Pecora och de un- 
dersökta bland Cete. Menniskoögats lysande beskrifves 
särskildt. ibid. 1847, 225 och 479. Genom en egen 
tillställning kan man se det hos de fleste, isynnerhet 
yngre personer. 
Brown Sequard afhandlar ljusets inverkan på iris 
hos vertebrata af alla classer, Institut 1847 N:o 719; 
— Fror. N. Not. 90. Hos däggdjur och foglar ver- 
kar det blott medelbarligen , genom retina, men hos 
amfibier och fiskar äfven på iridis egna fibrer, sedan 
ögat är uttaget. Pupillen sammandrages äfven då blott 
en del af iris är utsatt för ljuset. 
Sachse, Nachtleben der Thiere, Allg. D. Naturh. 
Zeit. 1847, 116; ett populärt föredrag öfver det re- 
dan bekanta af ämnet. Skiljer mellan ”Nächtlicbe thiere” 
och Nacht-thiere; dessa sednare äro blott Nattfjärilar, 
Ugglor och Caprimulgi samt Yespertiliones. 
Beranger tror att djuren "vid en solförmörkelses 
annalkande” bete sig såsom strax före en storm och 
ej såsom vid nattens början; Bull. Yaudoise I, 100. 
(jemf. Vet. Ac. Öfv. 1851, 252 ). 
