95 
Allmän öfversigt. 
Det tyckes väl, att detta borde vara ett resultat af 
den noggranna kännedomen om djurens organisation och 
om deras öfverensstämmelser till yttre eller inre delar, 
samt att naturliga systemet borde småningom förändras 
eller förbättras i mån af en utvidgad kännedom och i 
mån af olika forskares förmåga att sammanställa och 
jemföra, eller att inse det allmänna eller vigtiga i grup- 
pernas organisation; men så behandlas det dock ej af 
alla. Många vilja göra systematiserandet till en ve- 
tenskap för sig, och bemöda sig att utfinna regler och 
talförhållanden, som med mindre besvär lösa gåtan. 
Längst i detta hänseende har väl Kaup gått, som upp- 
tagit den gamla Macleayska qvinar-indelningen och sö- 
ker genomföra den ända till species, så att han tilltror 
sig att kunna efter denna formel bestämma huru många 
arter som finnas af hvarje grupp; de få nemligen al- 
drig vara mer eller mindre än 5 i hvarje afdelning. 
Detta system, som Förf. anser ofelbart, framställes i 
Wiegm. Archiv. 1849, 237 der den, som har lust, 
må sjelf taga kännedom derom. Vi återkomma dertill 
vid capitlet om Roffoglarne, der K. genomfört det ända 
till arterna. Dylika talförhållanden äro utan tvifvel ofta 
ganska. nyttiga, dels för att få ordning och lättad öf- 
versigt i framställningen, dels för att derigenom ut- 
trycka ideen för djurens bildning; man har till och med 
sett den tjena att ersätta bristen på verklig kännedom; 
men man skall alltid snart finna, att de ej kunna ge- 
nomföras utan att förstöra de sammanställningar af arter 
eller grupper, som måste bli en följd af dessas verk- 
liga affinitet, och att de således ofta måste modifieras, 
samt att hvarje grupp kan med ungefär lika god fram- 
gång systematiseras efter hvilket talförhållande som helst, 
såsom 2, 3, 4, 5. 
Troschel hade i Verh. d. Naturf. Ver. d. Pr. 
Rheinlandes 1849, 305, infört en uppsats öfver djur- 
rikets naturliga indelning, efter den ofta brukade och 
