Om Euro 
pas na- 
tur ocli 
fauna. 
104 Zoologi. 
trand; utgifves sedan 1845 efter det nu vanliga , klan- 
dervärda bruket, utan årtal. Deraf äro (år 1854)ut- 
komne: Planches, Livr. 1 — 62 med livr. 1 — 7 Pi.com- 
plementaires, och 24 livr. Text. — Den kan här blott 
anföras vid Ichthyologien. 
Oken tadlar med rätta den allmänna manien, att, 
vid framställningen af Europas fauna, utvidga området 
långt utöfver verldsdelens naturliga gränser. ”Hela 
Caucasus och Caspiska hafvet höra till Asien; till och 
med hela Volgas område med Moscau hörer dit”: ”wa- 
rum soll es nicht bleiben wo es Jahrtausende gewesen 
ist?” Isis 1845, i början af sid. 635. Ref. instämmer 
häruti och Önskar att hvarje fauna måtte inskränkas 
allenast inom naturliga gränser, ty på annat sätt fram- 
ställd är den ej vetenskapligt riktig, och ger blott för- 
villande begrepp om djurens utbredning. Det egentliga 
Europa kunde anses sluta åt öster med de gamla Pol- 
ska och de Finska länderna, vid Dniepr , Waldai-höjden, 
Onega och hvita hafvet. Men om man ock nödvän- 
digt vill utsträcka Europa till Ural, så kan dock aldrig 
Caucasus hiträknas. 
Djuren på Island uppräknas i Voyage en Islande 
et an Groenlande de la Recherche, . . P. Gaimard; 
Livr. 12 et 13, Zool. et. Medic. par Eug. Robert, Pa- 
ris 1850 (sign. 1851). Djurförteckningen är dock ofull- 
ständig och tydligen hemtad ur de förr bekanta verken. 
Om Skandinaviska faunan och Europeiska husdju- 
rens ursprung, se Nilssons Skand. fauna I, Ed. 2. — 
Detta capitel finnes i utdrag i Danske Vid. Selsk. Over- 
sigt 1848, p. 1, der Steenstrup dessutom gör en fram- 
ställning af Danmarks gamla fauna, som liknar den i S. 
Sverige. Dit hörde Castor, Ros urus och longi- 
frons, Cervus alces och tarandus m. fl. samti- 
dige med landets äldsta invånare. Jemf. 1. c. p. 74. 
Liljeborg, Zoologisk resa i Norra Ryssland och 
Finnmarken, Vet. Ac. Öfv. 1849, 16, lemnar en öf- 
