128 
Therologi. 
som icke ersättas af nya preemolares, ehuru de egent- 
lige molares utvidgas så, att de upptaga rummet. 
Blainville hade, i Osteographie, bestämt kind- 
tänderna sålunda, att en, som han kallar Dent princi- 
pal , vore belägen midt under roten af • proc. zygoma- 
ticus, och D. principal i underkäken var den deremot 
svarande; men O. förkastar denna bestämning, och vi- 
sar att ”dent principal” hos somliga djur är en om- 
bytlig, hos andra en verklig molar-tand. Dessutom är 
detta bestämmande af läget ganska osäkert. (Jemf. årsb. 
1842, p. 81). 
J. Tomes har undersökt den inre structuren af 
däggdjurens tänder och funnit, att hos Marsupialia 
står emaljen i så nära förhållande till tandbenet, att den 
blott kan anses såsom en modification deraf, samt att 
emaljrören äro omedelbara fortsättningar af dentinrören. 
Denna bildning af emaljen finnes dock äfven hosSorex 
och Hyrax samt på kindtänderne af Dipus. På rö- 
rens form kunna slägten och arter i många fall igen- 
kännas. Roy. Proc. 21 Junii 1849; — Phil. Tr. 1849, 
403; — Institut 1850, 110; — Fror. Tagsber. 1850, 
Zool. 152. 
Densamme afhandlar sedan structuren af tänderna 
(”dental tissues”) hos Glires. Philos. Tr. 1850, 529. 
Bendz beskrifver byggnaden af Däggdjurens tän- 
der, och isynnerhet ett ämne, som han kallar Sub- 
stantia granulata , hvilket uppkommer af tandämnets (tand- 
kimens) förbening och ligger innerst. 
Vrolik beskrifver skador i Elefantens betar, genom 
bösskulor , som förorsakat exostoser m. m. Tijdschr. 
voor de Wis en Natuurk. Wet. I, 3; — Fror. N. Not. 
1848; VII, 104. 
Samma ämne afhandlas af Hericourt de Thury: 
Fr. Vet. Ac. 13 Aug. 1849; — Inst. p. 259. 
Langer , 
