Ca nis. 
446 Therologi. 
hade ej någon Lo varit sedd på 400 år, då en gam- 
mal, vackert fläckig < 3 * blef dödad, d 45 Febr 4846 
på Schwäbischer Alp; Wurtemb. Jahresb. 4846, 428; 
Fror. Not. N:o 432 (4848). 
Leop. Schrenck, die Luchsarten des Nordens, 68 
sid. 8 :o, Dorpat 4849, samlar all litteratur; antager 
blott F. Lynx med de 3 af Nilsson bestämda varie- 
teterna i gamla continenten och F. canadensis i N. 
Amerika. Bådas Norra gräns rättar sig efter den hög- 
stammiga skogen. Finnes ej i Kamtschatka. Långt åt 
Söder i Italien, Mesopotamien &c., men ej i Stepp- 
länder; möter, åt söder, F. pardina. 
Eversmann, om 3 kattarter mellan Caspiska haf- 
vet och Ural; Bali. de Moscou, 4848, I, 499. — F. 
servalina? Jerd. beskrifves der. 
Castelnau uppgifver att ”le Canguar” i Nordame- 
rika har, såsom unge, huden betäckt af små h vita fläc- 
kar, som ej finnas på den i Sydamerika. Fr. Yet. Ac. 
4846 d. 45 Juni. Institut p. 206. 
Om Kattslägtet i Brit. Guyana, se Schomburgks 
Reise; — utdrag derom i Fror. Fortschr. IV, 379. 
Flera mindre väl kända arter, och några som han ej 
sjelf sett, omtalas der. 
Felis charltoni, Indien; Gray, Ann. N. H. XVIII , 211 (nära 
lik F. marmorata). 
A. Retzius beskrifver en ganska utmärkt hudkör- 
tel i svansen hos Räfven (G. vulpes), som icke tyckes 
hafva blifvit anmärkt af Zoologer och Anatomer, ehuru 
jägare sedan äldre tider känt den under namn af Viol- 
körteln. Den är belägen på ryggsidan af svansen, 
nära dess basis. Stället utmärkes af svarta spetsar på 
de långa håren, som bilda en fläck, hvilken synes på 
de flesta af hundslägtets arter. Dessa hår betäcka 
andra grofva, hvita hår, kring h vilkas rot de talrika 
körtelöppningarna utgå; de fina ullhåren saknas på detta 
ställe. Hos C. vulpes är körteln stor, och lemnar en 
