Ursus. 
Brist på 
svans. 
Anatomi 
ni. m. 
150 k Therologi. 
ehuru med uppgift att kindt. äro J och genus kallas Me- 
1 i c t i s. 
Tax idea leucurus, n. sp. Tibet. Hodgson Z. Proc. 1847, 
116. Färgen synes vara alldeles som hos Meles taxus; 
längd 27 tum. 
Gulliver beskrifver spermatozoerna af Ursusma- 
ritimus, i Z. Pr. 1846, 11, såsom alldeles lika dem af 
andra Mammalier, utan den mun och de inre delar, 
som Valentin trott sig se hos dem af U. arctos. 
S. Pietruski , om Björnarna i Galicien, Isis 1843, 
633, ur Atti di Riun. in Lucca, 1843. (Är detsamma 
som i årsb. 1844; 104). 
Ursus babella Horsf; Nepal; Gray , Ann. Nat. Hist. VI (1850), 
280; nära lik U. arctos; diff. planta brevi; rostro brevi. 
Color variabilis. 
U. arctos fr. Kamtschatka. Voy. de Venus pl. 4. 
GLIRES. — Waterhouses arbete öfver Glires, se 
förut p. 131. 
J. Reinhardt omtalar den understundom förekom- 
mande bristen på svans hos Amerikanska, taggiga gli- 
res. Han har funnit den hos 4 olika arter, hvaribland 
var en hona af Wagners Meso mys [se nedan], hvars 
foetus hade svans. R. förmodar detta härröra af ”Sand- 
lopporna” som äro allmänna i Brasilien, och kunna för- 
orsaka en ulceration, hvarigenom svansen affaller. Kjö- 
benh. Videnskabel. Meddelelser 1850, 110. 
E. H. Weber, undersökning af mage, tarm, thy- 
mus, genitalia m. m. af Castor fiber; Leipz. Ber. 
1848, 185; — Fror. Not. IX, 97 (1849). Castore- 
um afsöndras ej af körtlar, utan af corium, i säckar, 
som höra till praeputium både af penis och clitoris. 
Det är således af samma natur som den allmänna hud- 
smörjan. 
Turner, dissect. af Dipus, Z. Pr. 1849, 24. 
Lereboullet, Anat. af Myopotamus coypns, med 
historia och litteratur; Mem. de Strasb. III, 3. 
