P e c o r a. 
171 
Febr. 1850, (Änn. Nat. H. VI, 125; — Institut p. 
292), — ■ och utförligt, med plancher, Philos. Trans. 
1850, 481. [Jemför härom förut, sid. 126]. Hos 
detta slägte saknas fullkomligt prmmolares och de- 
ras motsvarande mjölktänder. De bakre, större kindt. 
undantränga successive de främre, alldeles på samma 
sätt som hos Elefanten (hvarom se under Lethea, sl. 
Elephas). 
Ett nytt slägte, Porcula beskrifves af Hodgson 
i Z. Pr. 1847, 1 15; — Ann. Nat. Hist. III, 203 
(1849). Tänder, ofvan och nedan på hvardera sidan: 
inc. 3; can. 1; mol. 6. Laniarii parvi, secantes, recti, 
non exserti. Dig. externus (”4:us”) ant. et post. ceteris 
minor; cauda parva. Nära Dicotyles, men utan dess 
i-yggkörUsl. 
P. sa Ivan ia n. sp. , Nepal, nigrofusca, 20 poll. 
Sus penicillatus, n. sp. Afr. Occid. Schinz. Monogr. d. 
Säugth. R. Zool. 1848, 152. 
PECORA. — Slutet af Ref:s öfversigt af Pecora, 
(årsb. 1844, p. 119) innefattande Fam. Antelopina, 
Caprina och Camelina samt några tillägg och bihang, 
utkom i Vet. Ac. Handl. 1845, 265. — Hela arbe- 
tet har sedan blifvit intaget i Skand. Archiv II, 78 
och 161, samt derifrån särskildt i bokhandeln utgifvet 
under titel : Metodische iibersicht der wiederkäuenden 
Thiere, Linnés Pecora, von C. Sundevall, ilbersetzt von 
Hornschuch; 144 sid. 8:o, m. 2 tafeln, Greifswald 1850. 
Se ock Isis 1846, 564. 
J. E. Gray har bearbetat den betydligare delen 
af ordningen, nemligen dem med verkliga horn i Ann. 
Nat, Hist. XVIII, 227 (1846). Detta arbete innefat- 
tar egentligen blott en systematisk öfversigt af genera 
för en blifvande större bearbetning, byggd på helt an- 
dra grunder, och väsentligen olika med den af mig ut- 
Allmänna 
arbeten. 
