182 
Th ero logi. 
drigt cranium fanns nemligen på Behringsön af Wos- 
nesenski, som var utsänd från Petersburg för naturali- 
ers insamlande. Detta cranium bar Brandt i Peters- 
burg beskrifvit och afbildat uti en stor afhandling: 
Symbolse Sirenologicse, i Mem. de Petersb. Sc. 
Nat. V, Livr. 4, tryckt 1846 (äfven utgifvet såsom 
eget arbete, 4:o, Petersb. & Leipzig, Voss, 1 847), som 
sammanfattar hvad man känner om detta djur samt 
jemförelser med och beskrifning af Manati och Halicore. 
Rytina har fullkomligt saknat tänder (se §. 1 0 , p. 36); 
De af Steller omtalade benknölarne, b vilka tjenat så- 
som tänder, beskrifvas här (p. 49) såsom ”Laminse 
cornese masticatorise’'; de utgjorde 2:ne hornartade ; af 
djupa fåror ojemna skifvor, eller callositeter , en i gom- 
hvalfvet och en i underkäken. Den öfre är tydligen 
homolog med epidermis i den vanliga gomhuden hos 
däggdjur, men af helt annan struktur; den består nem- 
ligen af hornartade rör, som stå perpendiculärt på gom- 
huden [liksom sålan i hästhofven]. Djuret tyckes hafva 
mera liknat Halicore till de yttre delarne och Manatus 
till de inre, så vidt man kan sluta af S t el 1 ers be- 
skrifning. Br. anser Sirenia såsom en egen Ordo, skild 
från Hvalarna, och indelar den i 2 Familjer: 1:o D en- 
tiger a (Manatus och Halicore); 2:o Edentata (Rytina 
ensam). Vid Halicore citeras Storrs och Linnés 
genus Trichechus; säkert är att detta namn egent- 
ligen tillhörer denna eller Manati, och ej Valrossen. 
En ideell figur af det lefvande djurets utseende medde- 
las tab. V. På det funna cranium saknades hela ap- 
paratus zygomaticus. — En kortare framställning här- 
om finnes i Bull. de Petersb. 1Y, Y och VI, och der- 
ifrån i Fr. Not. N:o 825 (1846) och III, 232 (1 847); 
Institut 1845 N:o 619 — Okens försvar emot en orig- 
tig uppgift, att han skulle hafva beskyllt Ryska Rege- 
ringen för djurets utdödande, se Isis 1847, 477. — 
