Hvalar i 
Norden. 
186 The ro logi. 
st. vid Sandbugh på Westvoe. Vidare hade samma 
höst en ofantlig flock Hvalar varit samlad i Quendall 
bay vid Shetland, hvarest d. 2 Oct. på få limmar, 
1540 stycken blifvit dödade. — Det är ej gerna möj- 
ligt, att ett så stort antal skulle kunna användas till 
någon nytta; men hela berättelsen låter öfverdrifven. 
Mac Gregor, om Nordamerikas Hvalfångst, Fror. 
Fortschr. V, 193. 
En beskrifning af Hvalfångsten i allmänhet och 
särdeles Nordamerikanernes i Söderhafvet, finnes i Un. 
States Expl. Exp. och är derifrån särskildt i svensk 
öfversättning utgifven i Abo (Några ord om hvalfiske- 
riet i allmänhet &c. Åbo, Lillja & C:o 1851, 34 sid. 
8:o med karta). Förf. tror att hvalarnas flyttning be- 
stämmes af hafsströmmarna , som föra med sig de ”Me- 
duser” som utgöra deras föda. Dessa tror han huf- 
vudsakligen födas vid hög latitud, nära polar-isen, och 
derifrån föras mot aeqvator, men stadna och hopas på 
vissa ställen der hafs-strömmarna upphöra eller mötas, 
i grannskapet af tropikerna eller eqvatorn. På dessa 
ställen sker således rikaste Hvalfångsten. Hvad han 
nämner tyckes mest angå Spermaceti-hvalen (Phvseter). 
Nära 5000 stycken af denna sort skola årligen fångas. 
Af den egentl. Balsena (B. australis?) lärer ett något 
större antal tagas, mest vid högre latituder. 
Eschricht afhandlar de Nordiska Hvalarnas Geo- 
grafiska utbredning, samt deras flyttningar efter årsti- 
derna i Skand. Naturf. Förh. 1847, 103. Utbredning 
och flyttning äro desamma nu, som fordom, ehuru an- 
talet betydligen aftagit. 
Mag. Styffe har, ur gamla Handlingar, meddelat 
underrättelsen, att en Hval kommit in i Östersjön och 
strandat vid Nätra socken i Ångermanland, hvarest den 
blef funnen död och ruttnande på stranden år 1660. 
Den måste hafva varit temligen stor, möjligtvis en D. 
orca?, då ännu i detta tillstånd 30 Tunnor tran och 
