2 16 
Ornithologi. 
kunnat intränga något från kusten, och likväl framstäl- 
ler det sig såsom ett af de rikaste länder i verlden. 
Artantalet närmar sig redan till likhet med de vida 
mera undersökta Nordöstra och Södra delarna af Afrika 
och i anseende till formernas och färgernas praktstyc- 
kes det vida öfverträffa dem; allt visar, att om man 
närmare kände det inre och bergstrakterne, skulle vestra 
Afrika komma i jemnbredd med det på andra sidan 
hafvet belägna, tropiska Amerika , och säkert öfverträffa 
det i rikedom på högt utbildade former. Märkvärdig 
är jemförelsen mellan dessa två, af Atlantiska hafvet 
åtskilda fogelfauner, som visa en fullkomlig olikhet, då 
inga andra gemensamma arter finnas, än ett ringa an- 
tal Yattenfoglar och Vadare. Bland landtfoglarne äro blott 
några få cosmopolitiska genera, t. ex. (Turdus, Capri- 
mulgus, Hirundo), men inga arter, desamma. Hartlaub 
uppräknar föVst 505 arter, h vilket antal dock i Jardi- 
nes Contrib. synes vara reduceradt till 498; men i 
”2:ter Beytrag” tillkomma åter 2 \ — således tillhopa 
519 arter. Af de första 498 äro omkring 300 arter 
egna för Vestra Afrika; i 03 äro gemensamma med 
Östra Afrika, 40 med Södra Afrika och 57 med båda. 
Af Europeiska arter äro blott 47 kände, bland h vilka 
28 höra till Grallae. Serdeles utmärkta grupper äro 
Nectariniae, Alcedines och Meropes, Musophaginse, Bu- 
cerotes; fåtaliga visa sig Accipitres (30 sp.), Psittaci 
(8 sp.); De i Indien luxurierande Phasianinse saknas 
här fullkomligt. 
Jardine uppräknar 16 arter från Bonny och Cala- 
barfloden i innersta delen af Guineabugten ; Ann. Nat. 
H. XVII, 85; upptagne af Hartlaub; blott en ny A rdea. 
Gordon beskrifver lefnadssättet af ett stort antal 
foglar i V. Afrika i Jard. Contrib. 1849. De nya ar- 
terna deribland äro beskrifne af Fraser och Strickland 
i Z. Pr. 1848. Flera arter omtalas såsom fly ttfoglar. 
