Allmän Litteratur. 
219 
stan öfverallt förekomma (t. ex. Strix flammea, Ardea 
alba och garzetta, Fulica o. s. v.); i G gemensamma 
med Afrika, och några som till genus öfverensstämma 
med Indiska och Australiska former, såsom Artamia, 
Saraglossa, svarta Psittaci. Vidare anföras 13 som 
äro gemensamme med Mascarenska öarna, hvilka dock 
väl tillhöra samma zoologiska region som Madagaskar, 
hvarföre Ref. ej anser dessa arter böra afräknas från 
områdets egenheter. Af de 11 3 arterna kunna såle- 
des blott 25 anses gemensamma med gamla continen- 
ten; de öfriga 88 äro egna. Vidare anmärker H. den 
märkvärdiga bristen på sådana praktfulla , grannt färgade 
arter, som eljest utmärka de tropiska klimaten. [Detta 
tyckes visa en öfverensstämmelse med några andra trak- 
ter som äro utmärkta för egenheter i faunan: Austra- 
lien, Nya Zeeland, Gallopagos-öarne; månne beroende 
på geologiska förhållanden?] Egna för Madagaskar äro 
slägtena Brachypteracias och Åtlelornis, Fregilupus, Fal- 
culia, Philepitta , Oriolia, Vanga, Euryceros . Leptoso- 
mus, Coua, Mesites, nästan alla ganska afvikande, och 
svåra att inrangera tillhopa med den öfriga verldens 
fogelformer. 
Om utdöda och obekanta foglar från Maska- 
renerneoch Madagaskar, se längre fram. 
Hollböll, Grönlands Ornith. (årsb. 1844, 143)^ Tii^ 
är öfversatt på tyska såsom en egen brochure: C. Holl-Ornitbo- 
böll, Ornith. Beytr. zur Fauna Grönlands, 102 sid. N< lo f l ^ e _ 
8:0, Leipzig 1846. rika(jemf. 
Nat. Hist. of New-York, (se sid. 112); Ornith. Sld “ U2) 
of Dekay; 141 pl. med 308 figg. Intet nytt. 
Siedhof, reseanteckningar i Nordamerika; Isis 1848, 
410. De bäste sångfoglarne i Delaware äro Mimus 
rufus och derefteB M. felivox, som, utom sitt bekanta 
kattläte, har en behaglig sång. Svlvicolae sägas sjunga 
föga eller illa. 
