Oscines. 
257 
litteraturen öfver ämnet och yttrar att saken ej synes 
omöjlig. Bland annat säger Bronn, i Handb. Gesch. der 
Natur II, Th. 3, 269, att ”det är utom allt tvifvel, 
att Svalor kunna bli tillfälliga vintersofvare, då de öf~ 
verraskas af köld före sin afflyttning.” Jag kan dock 
ej annat än vidblifva min, i ofvan citerade uppsatser 
yttrade mening, att antingen äro Svalor reguliert och 
årligen vintersofvare, eller äro de det aldrig, samt att 
jag icke sjelf tror på möjligheten deraf, men anser dock 
saken förtjena att med noggrannhet undersökas. 
Hirundo ruficollaris, Callao; Un. St. ExpJ. Exp. (Harti. Expl. 
N:o 100). 
H. gouldii, Cassin, Proc. Philad. Ac. 1850, 69 (= H. fron- 
talis Gould , nomine prius occupato). 
H. hamigera Cassin 1. c. 58 (Juni) = H. holomelas Sundev. 
Yet. Ac. Öfv. 1850, 107 (April), Caffraria. — H. scapu- 
Jaris, Afr. or. Cassin I. c. 
H. semirufa, — dimidiata, — atrocaerulea , — griseopyga , 
— spilodera; ex Caffraria, J. Wahlberg; Sundev. Yet. Ac. 
Öfv. 1850, 107. 
Muscicapa gr isola värper reguliert två gån- Muscica* 
ger om året, nemligen först i Maj, Juni; sedan, i sam- pma? * 
ma bo , i Juli. 4 ägg voro lagde d. I Juli, och i slu- 
tet af månaden fiögo ungarna bort. R. Tobias i Allg. 
D. Naturh. Zeit. 1847, 528. 
Ref. föreslår slägtnamnet Hedymela för Muscic. 
atricapilla, i Yet. Ac. Öfv. 1848, 223. — Bonaparte 
anser samma art såsom typ för Muscicapa (Consp. 
317) och upptager gen Bu talis Boie, för M. grisola, 
hvilket dock ej kan erkännas, då denna sistnämnda 
nödvändigt är den egentliga typen för gen. M usc ica pa. 
Pericrocotus minutus Strickl. Jard. Contr. 1849, Borneo. 
P. erythropygius Blyth; Decan; ibid. 1848. 
Muscic bemileucura Hdgs. Nepal. ibid. 
Monarcha leucotis Gould, Z. Pr. 1850, 201; — Jard. Contr. 
1850; Australia. 
M. cinerea; Fidschi; Peale, Un. St. Expl. Exd. (Hartl. N:o 35). 
Ärsb. i Zool. 1845 — 1850 af Sundevall ^ ” 
