Picinae. 
Psitta- 
cinae. 
270 Ornithologi. 
Alfr. Malherbe, som länge arbetat på en full- 
ständig monografi af Picus, utgaf en ”Nouvelle Classi— 
fication des Picinées”, 3^ ark 8:o av. pl. Metz 1849, 
(ur Mem. de Metz 1849). Deruti antagas nya namn 
för alla subgenera, hvilka dock samtlige förut hafva 
namn , och dertill äro de nya namnen ej alltid väl bil- 
dade, så att mycket kan vara att deremot anmärka, 
men man måste gilla M:s åsigt, att anse hela Picus 
L. för ett enda naturligt genus. M. bar dessutom be- 
skrifvit talrika nya arter, hvilka dock (alla t. o. m. 
1849) äro upptagne af Bonaparte i Conspectus, hvar- 
est finnes en monografi af Picinae med diagnoser vid 
alla arterna. 
Lafresnaye gaf en monografi af Picumnus i R. 
Z. 1845, 1 (9 sp. , alla upptagne i Bonap. Consp.) 
Addenda p. 111 och 366. 
Picus lecontei, Jones, Ann. Lyc. N. York 1Y, 4S0 (1848), 
Georgia. 
Leuconerpes albolarvatus, Cassin, Proc. Philad. Ac. 1850, 
106, California. 
Chloropicus isidori, et — Chrysopicus atricollis, S. Amer. 
Malherbe, R. Z. 1850, 154. 
P. murinus Vet. Ac. öfv. 1850, 131 (är P. obsoletus Wagl.). 
Af Psittaci har en serdeles märkvärdig form 
blifvit upptäckt på Nya Zeeland, nemligen Strigops 
habroptilus, som utgör en öfvergång till Ugglorna. 
Den bekantgjordes först genom en figur i Grays Ge- 
nera of Birds och beskrefs strax derpå af G. R. Gray 
i Z. Pr. 1847, 50 och 59; — R. Z. 1847, 385; 
— B. of N. Zeel. i Voy. of Erebus and Terror. Dess- 
utom finnas underrättelser derom af Is. Geoffroy, i 
Comptes Rendus 1847, II, 682; — Institut 1847, 
362. Den liknar en Uggla genom ansigtets form och 
de borstlika fjädrarna kring näbben, samt den hos Pa- 
pegojorna ovanliga, svartbandade färgen; men grund- 
färgen är grön; fotterna och i allmänhet yttre delarna 
samt cranium äro af Psittacus. Isynnerhet kommer 
