300 
W. Ifierpetologi. 
Om ief- Berthold anställde försök med afseende på de 
Amfi^er °^ ta förekommande berättelserna, att amfibier kunna 
1 ™ en r ni - fortfara att lefva i menniskors mage. Han erhöll exem- 
plar af sådana djur, som föregåfvos vara uppkräkte, 
efter att lång tid hafva förorsakat plågor hos menni- 
skor; men vid dissection befunnos de hafva insekter 
i magen, hvaraf åtminstone kan slutas att de ej länge 
varit inneslutne. Derefter försökte han att släppa lef- 
vande amfibier i vatten, som blifvit uppvärmdt till den 
för menniskans kropp vanliga värmegraden, men fann 
att de dödades eller blefvo asphyctiska redan vid en 
betydligt lägre temperatur, hvaraf det synes att dessa 
djur, i fall de ock kunde inkomma lefv^nde i en men- 
niskas mage, ej skulle kunna uthärda der under några 
timmars tid. Mull. Arcb. 1849, 430; — Institut 1849, 
397; — Gött. Abh. IV, 149. 
Amf:s A. Dumeril anställde derefter undersökningar öf- 
varme * ver amfibiernas värme. Grodor hålla vanligen { till 
^ grad högre temperatur, än vattnet hvaruti de vistas. 
Om de flyttas till annat vatten ändras temp. derefter. 
Ormarna hafva vanligen ännu mindre ökad tempe- 
- ratur, och vid +20 å 30° visa de lägre temp. än det 
medium hvaruti de lefva. I torr luft kan vanliga 
Snoken (”Couleuvre å collier”) utan olägenhet få 39|° 
värme, men då den omgifvande luften uppbringades 
till 45 ä 47°, hvaraf djuret sjelf antog 40 till 41° 
värme, dog det. [Sannolikt är den anförda temp. an- 
tecknad efter den 100-gradiga skalan, h vilket dock 
ej särskildt uppgifves]. Många märkliga speciella fall 
anföras dessutom. Se Institut 1850, p. II, ur Soc. 
Philom. 15 Dec. 1849. — Samma ämne fortsättes i 
Inst. p. 108, — Soc. Philom. 3 Mars 1850. Försök 
