Geogr. 
uppgifte 
Systeraa 
tik. 
348 Herpetologi. 
samling, aftonen d. 20 Augusti, beskrifves. Parningen 
föregår i större sällskap. G. förnekar alldeles berättel- 
sen, att svin döda och äta skallerormar. Han har ej 
haft tillfälle att se exempel på den ofta omtalade tjus- 
ningskraften. Han har sett exemplar af 6 fots längd, 
och tyckes tro, att de kunna bli 60 å 70 år gamla. 
Skallran tillväxer ej reguliert med åren. Skallerormen 
kan ej klättra och är ej serdeles svår att döda. Allg. 
D. Naturh. Zeit. 4847, 373. 
Eunectes murinus (Boa L.) är enl. Schomburgk. 
Reise III, allmän i Guyana uti och vid vatten. Den 
säges kunna bli 30 å 40 fot lång, men Sch. har ej 
sett någon öfver 46 fot. Den slukar hjortar, svin, 
foglar o. d.; luktar under fördöjningstiden så stinkande, 
att man vanligen deraf ledes att finna ormen. Ungarne 
kläckas inom moderns kropp, och äro ofta ända till 4 00. 
J. E. Gray lemnar underrättelser om ormarna på 
r 'ön S:t Lucie, efter en resandes uppgifter, i Z. Pr. 
4849, 400. Der finnas 4 arter: Craspedocephalus 
atrox Gr., en oviss art, Coluber constrictor och Boa 
diviniloqua. 
Om Guyanas giftiga ormar, se Tidskr. for Po- 
pulaer Naturvidensk. 286, ur Schomburgks Reise. 
Om Ormarna på Nya Holland, se Fror. Not. N:o 
94 (4848), ur Lit. Gazette 4847, N:o 4600; en 
populär berättelse, hvarvid poeten torde hafva biträdt 
naturbetraktaren. 
A. Dumeril uppställer en ny familj bland de egent- 
liga, ieke giftiga ormarna, under namn af Hetero- 
dontes. Uti flera af de öfriga genera finnas nemli- 
gen insatte arter, hos hvilka de 2 bakre [öfre] tän- 
derna äro betydligen större, än de öfrige, utan att 
derföre hafva ränna eller giftblåsa. Dessa arter böra 
hopsamlas i 3 underfamiljer, nemligen: 
A, de som lefva på marken, på torra ställen, hvar- 
under höra följande genera: 4:o Dromicus Bibr. Erp. 
