Allmän Litteratur. 
341 
kärnor bilda således (liksom cellerna sjelfva) longitudi- 
nella rader af små plattade kroppar , som ligga, liksom 
brickorna i en galvanisk stapel, med de störe vtorne 
vände mot hvarandra, men åtskilde af de tunnare cell- 
väggarna. De bestå af ett eget ämne, likt det mot- 
svarande hos andra elektriska fiskar. Det ser ut som 
stelnad gelatina, men är något segare och tyckes vara 
alldeles homogent. Hvarje kärnas öfre eller främre yta 
(som är vänd emot den näst framom liggande i samma 
rad) är alldeles slät; men den undre eller bakre ytan 
har djupa, något irreguliera hål, som gå in till v. p. 
| af hela kärnans tjocklek, och som åter äro fördelta 
i mindre hålor liksom en bikaka, så att hela denna 
sida nästan har utseendet af en Spongia. Nerver och 
kärl löpa in i hinnväggarne och afge, in till kärnorna, 
fina grenar, som dock ej intränga i deras massa, utan 
blott lägga sig på deras yta. Nervgrenarne lägga sig 
allenast utmed deras släta, främre yta, men uti hin- 
nan, eller mellan den och kärnan, der de bilda ett nät 
af primitiv-trådar (nerv-rör) af v. p. ^ millim. tjock- 
lek; ingen nervgren träffar dessa kärnor på annat ställe. 
Blodkärlen lägga sig deremot allenast utmed den bakre, 
spongiösa sidan af kärnorna i form af capillärkärl, som 
bilda talrika slingor uti de finaste hålen. — Utom den 
nyss anförda olikheten i cellernas storlek, finnas några 
små, yttre skiljaktigheter i detta organ hos skilda arter. 
Hos R. batis ligga de tätt intill ryggraden; hos R. cla- 
vata m. fl. är det derifrån skildt genom muskler. — 
Stark säger, 1. c. att det hös en del Rockor ej är ut- 
bildadt, utan ligger som ett smalt snöre vid stjerten. 
Hans upptäckt skall hafva blifvit föranledd deraf, att 
Skottska Fiskare för honom omtalat en egen besynner- 
lig stöt som kändes i armen då en lefvande Raja greps 
kring stjerten. Det har sedan ej blifvit bestyrkt, att 
Rajae gifva elektriska slag, möjligtvis emedan det är 
svårt att förskaffa sig dessa fiskar lefvande. 
