Allmän Litteratur. 
347 
derierna, fortfar ännu, och hamnen är nu fattig på 
fisk, under det andra, närliggande vikar, der ingen 
elak lukt förmärkes, äro rika derpå. Han anser en 
dylik exhalation ur jorden kunna hafva dödat de fiskar, 
som finnas fossila i gipslager, på samma gång som den 
bildade gipsen. Agassiz hade meddelat Bl., att fiskar 
äfven understundom dö af hastigt inträffande köld. Se 
Bull. Vaudoise I, 356; — Fr. Vet. Ac. 13 Jan. 1845. 
Mokren tror att en sådan allmännare dödlighet 
bland fisk kan förorsakas af vattnets desoxydation, och 
uppgifver några exempel härpå; såsom: vid en öfver- 
svämning, då vattnets syre upptogs af vegetationen; — 
vid ett tillfälle hade e. a. i vattnet ymniga , gröna in- 
fusionsdjur dött af hastigt påkommande köld, och såle- 
des förstört syret. Se Fr. Vet. Ac. 27 Jan. 1845. 
Marés meddelar iakttagelser öfver köldens inverkan Köldens 
på fiskarne i några dammar (eller små insjöar) med 1Dvei a °* 
salt vatten vid Montpellier. Af kölden i Dec. 1849 
och första hälften af Jan. 1850 dogo och uppflöto der 
ett stort antal fiskar , nemligen först Chrysophrys aurata , 
Labrax lupus, sl. Mugil; men Alen skadades ej deraf; 
m. m. sej Institut 1850, 68 (Ac. de Montp. 21 Jan. 
1850). 
Att frusna fiskar åter kommit till lif i vatten, be- 
rättas i Ann. N. Hist. 1850: Yl, 397. 
Mekanski uppgifver att fiskars ålder kan bestäm- F o i I s j ars 
mas efter fjellens ringar (eller lameller), liksom träden 
efter safringarnes antal. Fr. Not. 1845; N:o 751 p. 41. 
[Härvid bör dock anmärkas, att ringarne äro vida flera 
än åren , och att man först bör lära känna huru många 
ringar som bildas under första, 2:dra, 3:dje o. s. v. 
året hos hvarje särskilt fiskart, samt i hvad mån denna 
afsättning förändras af åldern och efter de omständig- 
heter hvari fiskarne lefva, hvilket allt ännu lemnar ett 
vidsträckt fält för undersökning]. 
