370 
Ichthyologi. 
Melville uppgifver grunder för att räkna Lepido- 
siren till Amfibierna, hvilket bestrides af Owen; Brit. 
Ass. 1847; — Institut 1847, 319. 
Blodkulorna hos Lepidosiren likna dem af Sala- 
mandra, ocb äro till form m. m. mellan dem af Siren 
och Triton. Deras diametrar utgöra ^ och Eng. 
tum. Så stora äro de ej hos någon annan känd fisk. 
Fr. Not. 170, (ur Ann. Nat. H. 1848 N:o 10). 
Peters lemnade ytterligare beskrifning af Lepido- 
siren annecteus i Mtill. Arch. 1845, 1; pl. 1 — 3. 
Förf. sjelf är ej säker, huruvida det af honom, vid 
Mozambik funna djuret är samma art, som Owen be- 
skrifvit från Vestra Afrika; men på anf. st. sid. 195 
visar J. Muller att det sannolikt är densamma. Heckel 
anförer vidare (ibid. p. 534) att detta djur, från Afri- 
ka, rättast bör anses generice skildt från den Ameri- 
kanska formen (Lepidosiren), och bör bibehålla det af 
Owen gifna namnet, Protopterus annectens. Lepi- 
dosiren saknar nemligen yttre gälar, och dess extre- 
miteter (bröst- och bukfenor) utgöras af enkla strålar. 
— Den Afrikanska formen (Protopterus) har gälar blott 
på den främsta och de 2 sista gälbågarna; de saknas 
på den 2:dra och 3:dje gälbågen; men den har 3 yttre 
gäl-trådar, som utskjuta utanför gällocket, öfver bröst- 
fenan och likna 3 accessoriska fenstrålar; de erhålla 
gälådror, arter och ven, från gälbågarna. Vidare af- 
går en arter-gren från första Art. branchialis ut till 
huden och musklerna under hufvudet, hvilken bildning 
är alldeles egen för detta djur. Den fenstråle hvaraf 
h varje extremitet består, bärer en rad af tätt sittande, 
fina sidostrålar, såsom en kam, eller fanet på en penna, 
hvilken form af fenstrålar hittills allenast varit känd 
uti ryggfenan af Polypterus, ehuru der i en vida gröfre 
skala. Föröfrigt är bildningen nära lik den af Lepido- 
siren; Anus ligger på samma sätt åt venstra sidan [lik- 
som hos Amphioxus]; näsborrarna öppna sig, såsom 
