401 
Fossila Däggdjur. 
Owen fann 2 arter af Apor i England: Maca- Qvadru- 
cus pliocenus, Ow. Br. foss. ; en käk i den nyare radna * 
pliocenen i Essex, jemte Elephas primig. Rhinoc. lep- 
torhinus &c. (Fr. Vet. Ac. 8 Sept. 1845); — och 
Mac. eocenus Ow. Br. foss. i något äldre bildningar. 
Christol fann lemningar af en art, som han kal- 
lar Pithecus mar i t imus, i hafssanden vid Mont- 
pellier; Bull. Geol. de Fr. 1849, 119; - — Institut p. 
202. Den är skild från den, som Lartet funnet vid 
Sansan, men troligtvis lika med den, hvaraf Gervais fun- 
nit tänder på samma ställe. Fr. Vet. Ac. 4 Juni 1849; 
Institut p. 178; samt vidare p. 204 (fr. Ac. de Montp. 
11 Juni 1849). 
Falconer et Cautley, om en fossil Apa fr. Siva- 
likbergen i Indien, Geol. Tr. V, 499. 
H. v. Meyer beskref Vespertilio praecox och V. in- chimp- 
signis efter ben från Weissenau; Leonh. & Bronn 1846, 2 *^ 01 *. 
798. — Institut p. 407. 
Pettko, om ett hufvud i söttv. qvartz frånLitta; 
troligen nära Erinaceus; Haiding. Bericht. II, 170; — 
samt, af H. v. Meyer, p. 457 [hvilken sida dock råkar 
saknas i det ex. jag haft att tillgå]. 
Le Conte, Anomodon sneyderi, efter en tand; 
N. Amerika; nära Talpa eller Scalops; Leonh. & Bronn 
1850, 873 (från Sillim. Journ. 184 8). 
Plieninger beskref, under namnet Microlestes 
antiquus, några tänder, funne vid Degerlach och Stei- 
nenbronn, mellan Keuper och Lias. Detta är således 
det äldsta hittills kända Däggdjur. Det har varit tem- 
ligen litet; kindtanden har blott 1^ linies höjd. Ovisst 
är, huruvida det kan hafva tillhört Marsupialia eller 
Bestiolae. Wiirttemb. Jahresh. 1847, 164, Tab. 1, f. 
3, 4; — Leonh. & Bronn 1848, 111. 
Årsb. i Zool. 1845—1850 af Sundevall. 26 
