403 
Fossila Da gg djur. 
derna aro ovanligt långa, 9 till 10 tum, och starkt 
hoptryckta; kindt. ofvan 3 nedan blott 2 . Han hade 
funnit många exemplar. 
Giebel har anställt en revision af de fossila Hyae- 
nae, i Isis 1845, 483. Af de 9 beskrifna arterne 
utdömmer han 4 , nemligen H. gigantea Holl. som blott 
är grundad på en figur; — H. dubia Croiz. et Job. 
efter en icke afvikande tand; — H. spelaea major Goldf., 
som blott är ett fullvuxet djur; — H. neogaea Lund 
[se näst ofvan]. Tre andra arter utgå likaledes: H. 
intermedia M. de Serres = spelaea; — H. perrierensis, 
benämnd efter en vanlig individuell afvikelse hos H. spelaea; 
— H. avernensis, efter en underkäk af samma art. 
Således återstå blott 2 säkra arter: H. spelaea Goldf. 
nära H. crocuta, — och H. pris ca Serr., nära H. 
striata. 
Gervais beskrifver en ”ny art” Hyaena hippa- 
rionum från Cucurran i Dep. Yaucluse. Fr. Yet. Ac. 
18 Maj 1846; Ann. Sc. Nat. Y p. 261. Den har 
större tuberkulos tand än de öfriga arterna. Bestäm- 
mes efter ett fragm. af öfverkäken, med 4 tänder. 
Gervais, Pterodon reqvieni från äldre tertiär— 
lager vid Apt i Dep. Vaucluse. Han anser den för 
ett Marsupiale. Till samma slägte hörer Pt. parisiense 
Blv. , Dasyurus Cuv. Ann. Sc. Nat. 1846: Y, 2 57. 
— Om genus: Pomel, Bull. Geol. 1847, 385. 
Pomel. Canis megamastoideus, fr. Auvergne; In- 
stitut 1843, 60. 
H. v. Meyer beskref i sitt arbete: Zur Fauna der 
Vorwelt [förut sid. 382], under namn af Canis pa- 
1 ust ris, ett helt skelett från Molassen vid Oeningen , 
som förr varit beskrifvet af Mantell såsom C. vulpes. 
M. anser den nära likna Schakalerna. 
Samma djur benämndes sedan Galeocynus 
oenin gensis, af Owen, som anser den komma nära 
intill Yiverra, liksom C. viverroides från eocengipsen i 
