Fossila Däggdjur. 
lO 5 
heter hos Mylodon. De ovanligt stora hålen för tun- 
gans nerver och det betydliga utrymmet i muncavite- 
ten tyckas visa, att Mylodon haft långt utsträckbar 
tunga, såsom Giraffen och Myrmecophaga. Lund insåg 
ingen annan möjlighet att förklara ett sådant lefnadssätt 
hos dessa djur, än derigenom, att de klättrat och lefvat 
uppe i trädkronorne, liksom nu Bradypus; men Owen 
ansåg detta ej möjligt för djur af samma storlek som 
Oxar och Noshörningar. Dessutom anmärkte han att 
alla nu lefvande klättrande djur äro Fint bildade, med 
långa, smala extremiteter, hvilket är just motsatsen af 
Gravigraderna. Deremot slutade han af den ovanligt 
starka byggnaden uti Mylodons skelett, att detta djur, 
och alla de stora Megatheroiderne, måste hafva varit 
bildade för att nedbryta träden, sedan de först kring- 
gräft dem vid roten med sina utomordentligt starka och 
stora klor, och att de på detta sätt åtkommit löfven. 
Sedan han fattat denna åsigt fann han, att hvarje del 
af skelettet tycktes bestyrka densamma. Det nästan 
oformligen stora och starka bäckenet måste hafva tje— 
nat till fäste för muskler af en otrolig styrka. Den 
ovanligt tjocka svansen var ej inrullad såsom en grip— 
svans-, och kunde således ej tjena vid klättrandet, men 
den var så mycket mera passande att gifva stöd åt 
kroppen vid ett träds nedbrytande. Benmassan är hos 
dessa djur större än hos alla andra, i förhållande till 
storleken , och utvisar en styrka, som öfvergår allt hvad 
vi känna hos nu lefvande djur. Men denna styrka är 
hufvudsakligen concentrerad bakåt och i bäckenet, så 
att den ej kan vara af nytta vid gräfning. Hufvudet 
är litet, med ganska litet rum för hjernan, men med 
ovanligt tjock diploe i craniibenen, hvilken ganska väl 
tillåter en krossning af dessas yta, genom nedfallande 
stockar, utan att hjernan lider. O. äger ett cranium, 
hvars bakre del uppenbart varit krossad men åter läkt. 
Han tror att Mylodon lefvat af de sålunda nedvräkta 
