4 1 1 
Lethea. 
va ro. Han jemför Brasilien, som har rik och yppig 
vegetation utan stora djur, med Afrika, der vegetatio- 
nen under flera månader om året är förtorkad, men 
som är rikt på Elefanter och andra stora djur. (Utdr. 
härom, se Kröyers Tidskr. 1846: II, 212). 
Brandt meddelade i Berl. Ber. 1846, 222, un- 
derrättelsen om ett skelett af Mammut, funnet vid myn- 
ningen af Jenisei och infördt till Moscou, hvarå ännu 
funnos qvar lemningar af de mjuka delarne. Han an- 
märker i anledning häraf, att detta skeletts helhet, och 
ännu mera, det oskadade tillstånd hvari den bekanta 
Adamska Mammut och den af Pallas beskrifna Rhino- 
ceros tichorhinus befunno sig, tydligen utvisa , att dessa 
djur icke kunnat vara transporterade döda från aflägs- 
nare, varmare klimat, utan att de måste hafva dött 
nära intill det ställe hvarest de återfunnos. På de 2:ne 
sistnämnde fanns nemligen ännu epidermis qvar, försedd 
med hår. Uti tänderna på Rhinoceros hade han, så- 
som nyss förut anfördes, funnit bevis, att detta djur 
lefde af växter, som ännu finnas i Siberien. Några i 
dess hufvud bibehållna blodkärl, som äro starkt fyllda 
af en brun massa, hvilken ännu innehåller blodkulor, 
och visar sig vara en lemning af blod, synas utvisa, 
att djuret dött genom qväfning i vatten. Dessa djur 
torde således hafva drunknat vid öfversvämningar, och 
sedan hafva blifvit infrusne i is, uti hvilken de kunna 
hafva blifvit förde ned till flodernas utlopp. Trenne fall 
omtalas, då skelett af dessa djur blifvit funne i upprätt 
stående ställning, h vilket visar, att djuren nedsjunkit i 
gyttja, och sålunda omkommit. (Se detsamma i Insti- 
tut 1847, 109; — och utdr. i Geol. Quat. Journ. 
1848, Misc. 9). 
Lyell hade redan förut kommit till samma resul- 
tater genom undersökning af ställen i Nordamerika, hvar- 
est M a s t o d o n-skelett blifvit funne, och serdeles af ett 
