413 
Fossila Däggdjur. 
ställe vid Ohio, v. p. 4.} Sv. mil från Cincinnati, dor 
en saltkälla Finnes, som erhållit namnet Bigbone-lick , 
just till följe af de talrika ben och skelett af Mammuth, 
Bison och flera andra stora arter, som der finnas i jor- 
den. Han fann att dessa djur uppenbart hade ned- 
sjunkit i den djupa och lösa gyttjan, och derigenom 
omkommit, då de velat närma sig till källan för att 
slicka salt, såsom ännu ofta händer på samma ställe 
med boskapskrealur. Ställets kärraktiga beskaffenhet 
har i sednare tider blifvit betydligen förminskad. De 
äldre benen ligga vanligen under ett lag af gul lera, 
sådan som Ohio ännu afsätter, och som vid en förbi- 
flytande bäck har 10 å 20 fots mägtighet. De ligga 
der tillhopa med ben af hästar och Megalonyx. My- 
lodon, Megatherium och Elephas finnas på andra stäl- 
len tillhopa med' dem. På en del ställen finnas stora 
rullstensblock liggande öfver benen. L. anser inga till- 
räckliga bevis finnas, att de stora djuren dött ut, till 
följe af en hastigt inträdande köld. Vid Plata hade 
Darwin redan förut iakttagit dylika fenomen. Se härom 
Lyell i Ann. N. Hist XII, 125 (ur Geol. Societv 1 
Febr. 1843); — Sillim. Journ. vol. 46 p. 320; — 
Bibi. Univ. de Geneve 112: Apr. 1845; — Fror. Not. 
1849: N:o 755. 
Murchison anser högst sannolikt att Mammuth lef- 
vat i hela Siberien, der dess ben nu träffas, och dött 
ut tillfölje af Altais och Urals upplyftning vid detta 
lands södra gränser, hvarigenom climatet blifvit i hög 
grad försämradt. Förut fanns sannolikt en trädvegeta- 
tion ända opp till trakten af ishafvet, såsom ännu i 
Skandinavien. Djuren kunna hafva blifvit förde till is- 
hafvet, dels genom floderne, dels genom migration un- 
der sommaren o. s. v. Ed. N. Philos Journ. 1846, 
344, — Institut p. 324; — Fror. Not. N:o 862. 
Owen anförde (i Brit. Foss. Mammalia 1846) att 
Mammut, som varit ganska nära lik den nu lefvande 
