4 4 5 
Fossila Daggdjur. 
var tydligen af ett diur som omkommit i djup gyttja. 
Leonh. & Broun 1848, 237. 
Ett högst vigtigt bidrag ti'l kännedomen om deTandvä* 
Elefant-artade djuren, är Falconer et Cautley, Fauna l,n§ ‘ 
antiqva sivalensis (jfr förut sid. 399). Texten till detta 
arbete innefattar blott allmänna historiska framställnin- 
gar, samt en högst utförlig afhandling om tandväxlin- 
gen, och om tänderna hos de kända arterne af hithö- 
rande djur: Elephas, Mastodon och Dinotherium, till- 
hopa 24 arter, af hvilka blott ett par Elefant-arter 
ännu finnas lefvande. (Tändernas speciella beskrifning är 
dock ännu ej slutad). 8 af de här beskrifna äro nya, 
fossila arter från Indien. — • Elefantens tandväxling be- 
skrefs först i Phil. Trans. 1799, af Corse, som dock 
misstog sig i anseende till tändernes hela antal. Sedan 
detta ämne varit afhandiadt af Cuvier och flera andra 
Förf., framställde Owen (i Odontography) en förmodan, 
som öfverensstämmer med rätta förhållandet, att det 
normala antalet af kindtänder hos Elefanten är 6 på 
hvardera sidan, af hvilka de 3 första äro mjölktänder, 
hvilka böra ersätias af nya tänder på vanligt sätt; de 
3 bakre äro permanenta. Således vore hela det nor- 
mala antalet af tänder, som successive borde utvecklas 
på hvardera sidan, ofvan och nedan, nio. Men hos 
de egentliga Elefanterna blir det aldrig mera än 6, 
emedan de 3 praemolares (som borde ersätta de 3 
mjölktänderne) aldrig hos dem utvecklas. Vidare , eme- 
dan de bakre tänderne, af brist på utrymme i käken, 
alltid undantränga de främre, så att dessa utfalla, så 
finnas aldrig mera än 3 på en gång tillsammans, och 
hos äldre djur blott en enda stor tand. Förhållandet 
blir ganska tydligt af fossila arter, af hvilka Falconer 
erhållit käkar i alla åldrar. Likväl har han funnit, att 
hos en af de fossila Elefantarterna verkligen utveckla- 
des de 2 främre praemolares, hvilka dock snart blefvo 
undanträngda. Hos Mastodon angustidens fram- 
