m 
Le thea. 
åtskilliga af de utdöda arterna, bland hvilkas ben de 
träffades, i hålor och i jordlager af sönderfallna vulka- 
niska ämnen. Fogelbenen voro, genom brist på anima- 
lisk substans, adhserenta vid tungan, liksom åtskilliga 
ben af Pbocaceer, som funnits tillhopa med dem, men 
ej brände, såsom åtskillige på samma ställe funne ben 
af menniskor och hundar, hvilka tydligen äro lemningar 
af de äldsta invånarnes cannibaliska måltider. — Owen 
har funnit säkra karakterer för urskiljandet af flera 
genera bland fogelbenen, och har, t. o. m. 1850, lärt 
känna följande arter deraf: 
Nestor sp. Palapferyx ingens. 
Dinornis giganteus. — robustus (Z. Pr. 1 850, 45). 
— struthioides. — casuarinus. 
— rheides (Z. Pr. 1850, 45). — dromioides. 
— didiformis. ■ — geranoides. 
— crassus. Apterornis otidiformis. 
— curtus. (Notornis raantelJi). 
Den sistnämnde (Notornis) bestämdes först efter 
fossila ben, men fanns sedan ännu lefvande på ön, så- 
som nämnes förut, sid. 290. De flesta öfriga sam- 
manfördes först under gen. Dinornis. Bland de fossila 
benen, hafva äfven funnits ben af Aptervx. Den 
fossila Nestor har knappt varit större än de två nu 
lefvande arterna af slägtet. Slägtet Dinornis är till 
sin systematiska plats obestämdt. Tårna synas blott 
hafva varit 3 , och några andra likheter med sl. Otis 
framvisas. De Cranier, son) O. ansett tillhöra arter af 
detta slägte, afvika från alla nu kända fogelformer ge- 
nom flera egenheter. De äro stora, groft bildade och 
starka, ganska nedtryckta och visa ovanligt starka mu- 
skelfästen. Basis cranii, nemligen Pars basilaris och 
corpora sphenoidalia , har en alldeles egen utveckling 
nedåt, hvarigenom foramen magnum synes beläget vid 
eller öfver midten af cranii bakre yta, och det hela 
visar någon likhet med crocodilinerna. For. magnum är 
dessutom vertikalt ställdt, med större höjd än bredd 
