Fossila Am fi bi er. 433 
trachier äro ej funne der); Wiirtt. Jahresh. 1847, 
204. 
De ben från Wealdformation vid Tilgate i Sussex, 
som Mantell hade ansett tillhöra foglar, befunnos af 
Owen hafva tillhört Pterodactyli; Geol. Quat. Journ. 
1846, 97; Institut p. 45. — Leonh. et Bronn. p. 637. 
— Bowerbank visade sednare detsamma, af deras inre 
struktur (se förut sid. 82). 
J. van der Hoeven, om Pterodactyli plats i Na- 
turliga Systemet, Het Institut of Verslagen, 1846,430. 
Giebel lemnade ett kort sammandrag af det man 
känner om Pterodactyli natur, Halle Jahresb. 1850, 
1-3. 
H. v. Meyer indelade arterna af detta slägte på 
följande sätt, uti ”Palseontographica” hft. 1 (se förut, 
sid. 382) samt i sitt arbete om Homaeosaurus: 
a) Diarthri, med 2-ledad flygfinger: 
Subg. Ornithopterus; Pt. lavateri fr. Solenhofen. 
b) Tetrarthri, med 4-ledad flygfinger: 
Pterodactylus (Dentirostres) käkarne med tänder ända 
till spetsen; stjerten kort, rörlig &c. Pt. longirostris, 
brevirostris , crassirostris, kochii, medius, dubius, longi- 
pes, -secundarius, bucklandi. 
Rbamphorhynchus (Subulirostres) käkarne utlöpa i en 
tandlös, troligen hornbeklädd, spets; stjerten lång, styf 
o. s. v. Pt. macronyx, munsteri, longicaudus, gemingii. 
Densamme beskrifver Pt. gemingii på anf. st. 
samt i Leonh. et Br. Jahrb. 1846, 462; — Geol. 
Quat. Journ. 1847, II, 72. 
Dens. om Pt. longirostris; Leonh. et Bronn 
1850, 199. 
Bowerbank, om Pt. giganteus från öfre krit- 
lagren i Kent, således betydligt yngre än de öfriga 
kända arterna; Geol. Quat. Journ. 1846, 7. Den sy- 
nes hafva haft åtminstone 6 fots vingsträckning. 
Årsb. i Zool. 1845—1850 af Sundevall. ^8 
Ptero- 
dactyli. 
