31 
j Aeeidiema gyttrade, pä merendels stärkt fortjoc- 
kade, pä, öfre sidan röda, af gula ringar omgifna fläckar. 
Hyllena cylindriska, med finnaggad, hvitaktig kant. Spo- 
rerna polygonala, släta, orangegula, 14—26 nimm, i cliam. 
n. Sporlagren jemnbreda, pä bladen mindre och kor- 
tare. pä bladslidorna och sträen m. langa, ofta strecklikt 
sammanflytande, rostgula. Sporerna elliptiskt aflanga eller 
klubblika, taggiga, orangegula, 24—38 mmm. länga, 14—20 
nimm, tjocka. 
HI. Sporlagren elliptiska, aflanga eller jemnbreda, mer- 
endels streckformigt gyttrade, ofta sammanflytande, snart 
bara, svartbrnna eller svarta. Sporerna aflängt spol- ellei 
klubblika, upptill m. tjocka, afrundade eller tillspetsade, pä 
midten insnörda, glatta, kastaniebruna, 35 60 mmm. langa, 
12 — 22 mmm. tjocka. 
I pä Berberis vulgaris, a. i södra Finland; II o. III 
pä ätskilliga giamineer, specielt äfven pä sädesslagen. 
Sälänge rosten häller sig tili bladen och sträen, gör den i all- 
mänhet föga skada, men angriper och förstör den agnarne och frukt- 
fastet, hämmas körnen i sin utveckling. 
•J-j- Alla sporformerna pä en och samma art (Autö- 
ciska arter). 
6. P. Calthae Link.; Kaust. Myc. Fenn. IV, p. 23. 
Syn. Puccinia elongata Schrot. 
Exsicc. Karst. Fung. Fenn. 495 (III). 
I. Aecidierna gyttrade, pä rnndade fläckar eller, pä 
bladskaften, längsträckta svulster. Hyllena skälformiga, med 
utböjd, sargad, hvitaktig kant. Sporerna polygonala, finvär- 
tiga, orangegula, 22 — 30 mmm. i diam. 
n. Sporlagren spridda eller kretsformigt gyttrade, snart 
utbrytande genom den söndersprängda öfverlmden, smä, bruna. 
