31 
titet“ *), företog öfver-intendenten für bergs-staten Nils Nor- 
denskiöld en resa tili det uppgifna stallet för att detsamma 
i geognostiskt hänseeude närmare undersöka. I enabanda 
afseende beordrades jemväl geschworner vid bergs-staten, 
bergraästaren Fredrik Tengström att dit afresa, och af ho- 
110m tinnes en redogörelse **) rörande förloppet af under- 
sökningen, hvaraf här följande utdrag meddelas: 
„Vidkoramande guldanledningen i Kemi socken, sä liar 
guld hitintills blifvit funnet endast i tvänne lösa, vid hvar- 
andra liggande jordstenar pä spetsen af en synbarligen af 
floden bildad hög sandäs invid och längs stranden af Kemi 
elf. Stallet är beläget pä Laurila hemmans mark pä en ä 
tvä versts afständ frän elfvens utlopp i hafvet. Förste upp- 
täckaren är kronofogden Elfving, boende ä nämnde hemmau. 
Guldet förekom gediget i bitterkalk af grofbladig textur. 
De funna guldförande steublocken, som hufvudsakligen bestä 
af denna stenart, antyda dock, att bitterkalken ursprungli- 
gen utgjort gängart uti bergart af hornblende. Högst sällan 
kan man Anna lösa jordstenar af bitterkalk och i Here än 
de tvänne har guld ej blifvit funnet. Deremot förekommo 
i heia nejden i största ymnighet gräa och hvita kalkstenar. 
Bergarterne pä och omkring stället utgöras af qvarts med 
hornblende samt granit. Koppar- och svafvelkisgnistror An- 
nas insprängde, i synnerhet i hornblenden. Pä en mils af- 
ständ i norr, vid Kalkinmaa, Annes ett berg med tät kalk- 
sten eller marmor***), grä eller hvit tili färgen, den sednare 
af utmärkt skönhet. Jemte guldet ligger i bitterkalken kop- 
*) Öfver-Intendentsembetets skrifvelse tili Ilögloti. Fin. Exp. d. 
1 Augusti 1837. 
**) Den 28 Augusti 1837. 
*•+*) j Finlands Allm. Tidning för den 9 Mai s 1857, N:o 50, före- 
kommer beskrifning af Kalkinmaa kalkberg. 
