57 
vit fästad, som densamma in äh an da hade förtjenat för utfö- 
randet af ett framgäng lofvande guldletningsföretag, om i 
verkligheten sädana vaskning lönande guldsandslager inom 
norra Finland förefinnas, säsom man förutsatt. Det är nem- 
ligen genom sorgfälliga iakttagelser, proftagningar frän fast 
klyft och ä profven verkställda analyser kändt, att inom 
guldvaskningsrevierer materialet i det guldhällande gruset 
och sanden stiidse liärstammar frän, under aflagringen lig- 
gande eller ätminstone i närheten befintliga, berg, hvilka 
antingen genomsättas af guldförande gängar — vanligen 
qvartsgängar — eher i sina mer eller mindre förvittrade ytor 
innebälla insprängdt guld *). Guldet har säledes icke blif- 
vit fördt läng väg frän dess ursprungliga fundort, och fort- 
skaffningen torde inom Uralska bergsystemet knappt hafva 
skett genom rullstensflod i det storartade omfäng**), hvar- 
under nämnde geologiska fenomen annanstädes uppträdt, utan 
fastmer den här försiggängna revolutionen med ätföljande 
detritus samt grus- och sandaflagringar hafva verkat lokalt 
och utan att hafva efterlemnat erratiska stenblock eller re- 
por efter gletscher i bergens aflall eller sluttningar. Under 
enahanda förhällanden som i Uralska guldreviererne synes 
*) Härom ses pag. 227, 281, 293, 322, 328, 422, m. fl. I B. och 
pag. 36 II B. uti „Reise nach dem Ural, dem Altai und dem Kaspi- 
schen Meere auf Befehl Sr Majestät des Kaisers von Russland im Jahre 
1829 ausgeführt von A. von Humboldt, G. Ehrenberg und G. Rose. 
Mineralogisch-geognostischer Theil und historischer Bericht der ifeise 
von G. Rose. Berlin, 1837. 2 Bände“, och pag. 478 m. fl. eller öfver- 
hufvud pag. 474 — 505 uti „Geologie des europäischen Russlands und 
des Urals von R. Murchison, E. von Verneuil und A. Keyserling, bear- 
beitet von Gustav Leonhard. Mit einem Stahlstich, einem colorirten 
Blatte mit Durchschnitten und einer gcognostischen Uebersichtskarte 
in Farbendruck. Stuttgart, 1848“. 2 Theile. 
**) Sistanförde arbete, pag. 479. 
o 
