G3 
des torde här fä erinras, att ibland flere gränsberg inora 
Sodankylä socken, som hos G. Wahlenberg *) uppräknas, ett 
med namnet „Kultamaalanienvaara“ förekommer — ett berg, 
livarom jag i öfrigt salcnar all kännedom, men hvars benäm- 
ning dock mäste ädraga sig en viss uppmärksamhet. Hos 
C. 0. Bremer**) träffar man deremot en nägot positivare 
nppgift, innehällande: „Kemi elf skall hälla en fiu guldsand, 
men derom är ej vidare kändt och guldanledning skall An- 
nas i Kasavaara“. Närmare besked om källan tili nämnde 
uppgifter har han icke gifvit; men om ock en sädan icke 
künde af honorn särskildt äberopas eller angifvas, sä fär 
man dock antaga, att uppgifterne ätminstone härfiutit frän 
nägon äldre hörsägen, hvaraf öfriga upplysande detaljer hade 
knnnat hafva gätt förlorade och endast de af Bremer an- 
förde ännu i traditionell qvarlefde. Stränderne vid Kemijoki 
elfs utlopp voro ocksä mycket tidigt bebodda, livartill kan 
slutas af t. ex. följande beskrifning: „Sigtuna by i denna 
(Kemi) socken menas hafva fätt sitt namn efter den ur- 
gamla Svea Hnfvudstaden Sigtuna, emedan Sigtuna Borgare 
skola i fordna tider egt tillständ att idka laxfiske i Kemi 
elf, och derigenom kommit att här fatta sina bosäten“ ***). 
*) „Geografislc ocli Ekonomisk Beskrifning om Kemi Lappmarlc 
i Westerbottens böfdingdöme. Med Geografisk karta. Pä Bergsrädet 
Friherre S. G. Hermelins anmodan författad af Göran Wahlenberg, 
Amanuens vid Upsala Kongl. Akademis Natural-Kabinett. Stockholm, 
1804“. Pag. 54. 
**) Anvisning pä Malm och Bergarter i Storfurstendömet Fin- 
land. Af Carl Otto Bremer. 2 delar. Abo, 1824 och 1825“. Pag. 1G2 
i 1 delcn. 
***) Pag. 375 i „Geographie öfver Storfurstendömet Finland, ut- 
arbetad efter framlidne Canzli-Rädet och Kiddaren H. G. Porthans 
samlingar 1795. Stockholm, 1826“. — Sjunde upplagan, tredje bandet 
af Tunelds Geographie öfver Sverige. 
