0 nlet. „frost“ väcker hos oss fhmar en tanke pä fränsidorna 
af värt nordiska klimat och pä de sväraste bland de faror, 
värt jordbruk i detta luftstreck är underkastadt. Pa mänga 
trakter, der landtmannen nieil stora ansträngningar brutit 
mark samt efter ihärdigt arbete lyckats aftvinga den olän- 
diga jordmänen en nägorlunda lofvande gröda, kan hau 
ännu icke vara säker om uägon skörd; en natt kan förstöra 
heia frukten af hans bemödanden. Frosten är den djerf- 
vaste, mest ocli snabbast förhärjande fiende, arfiienden sä att 
säga bland alla för vär odling skadliga naturföreteelser. 
Da vid kyligare väderlek vinden lugnar en klar som- 
marafton, observerar man med ängslan det starka tempera- 
turfallet. och den frägan tvingar sig pä en: skall det bli 
frost i natt? Om morgonen observeras potatisblasten pä 
lägre ffostömmare stallen. Dess svarta sloknade blad be- 
kräfta farhägorna. Stär växten deremot oskadad, har fro- 
sten icke varit sä farlig; ett moln eller sakta vinddrag har 
kunnat förekonnna densamma. 
Att moln eller bläst har en dylik verkan, vet mau 
alltf'ör väl. Hvarför sä är, eller rättare omvändt, hvarför 
frost inträffar blott under lugna klara nätter, har man kanske 
mindre reflekterat öfver. Detta läter sig ej heller väl göra 
utan nägon kännedom om sjelfva sommarnattfrostfenomenet. 
dess uppträdande och betingelserna derför. Hvar och en 
har nogsamt blifvit pämint om och hyser ett visst intresse 
för frosten, medan eil närmare kännedom om fenomenet 
torde vara ganska liten, äfven i förhällande tili hvad den 
künde vara. 
