80 
följaktligen vattnet äfveu har att afgifva, innan nägot tem- 
peraturfall kan inträda. Vidare absorberar vattengasen, 
liksom hvarja ämne, fullständigast sädana värmesträlar, sora 
iitgä frän samma ämne, sä de öfre änglagren i atmosferen 
i synnerlig grad absorbera och ätersträla värmet frän de 
imderliggande. Vid de yttersta lagren i atmosferen kan 
deremot utsträlningen bidraga tili den starka afkylningen. 
De lätta högtsyäfvande strömolnen en sommardag bildas af 
de öfversta delarne af yattenrikäre lager, der ängan kon- 
denserats samt frusit tili is; de bilda de liögt framskjutande 
synliga topparne af det j orden omgifvandc osynliga vatten- 
gaslagret. Vattengasen ntgör liksom ett skyddaude omhölje 
kring j orden. som om dagen mildrar solens brännande strä- 
lar, om natten bevarar det erhällna värmet. Utan yatten i 
atmosferen skulle jordytan om dagen förbrännas, om natten 
bli stelfrusen. I ökentrakter, der lüften är synnerligen torr. 
är dagen brännande het, men det oaktadt natten ofta myc- 
ket kall. Vattengasen i lüften verkar äfven genom dagg- 
bildningen förhindrande mot frost, hvarom dock mera här 
nedan. 
Vi förstä af det ofvanstäende huru rnoln motverka 
frost genom att förhindra värmesträlningen frän marken. 
Bläst ater verkar detsamma genom att uppblanda de lägsta 
vid marken varande afkylda luftlagren med varmare dylika. 
Min afsigt med föreliggande försök var som nämndt 
att undersöka temperaturförhällandena ander lugna, klara 
nätter ä olika lokaler. Temperaturen i skog och ä öppna 
fält, högre och lägre belägna, skulle liärvid bestämmas vid 
olika liöjd öfver marken, samt dess variationer ander nat- 
ten iakttagas. 
Försöken gjordes i Ivarislojo socken uuder Juli, Au- 
«gusti och September mänader 1880. Lokalen hvarest, efter 
