100 
vara olika pä olika stallen belägna t. o. m. ganska nära hvar- 
andra. Vid de senare försöken den 10 och 11 Sept. utstäldes 
termometrar pä nägra af de lägsta punktema af faltet, der 
marken liksom vid B var beväxt med kort gras. Vid a, d 
och e var temperaturen vid de fä observationer, som der 
gjordes, ej sä mycket afvikande frän densamma vid B; vid 
a nägot högre, vid d och c nägot lägre; vid b och c deremot, 
der temperaturen visade sig lägst och der termometrar före- 
trädesvis utstäldes, var den konstant mellan 1° och 2° kal- 
lare än vid B. Pä östra delen af faltet, som föreföll att 
vara obetydligt högre än marken kring B, vai' temperaturen 
vid f, ff, h, i mellan 0°,5 och 2° varmare än vid B. Tem- 
peraturen är, som vi finna, nägot olika vid skilda, äfven när- 
belägna punkter af fältet. Medan den vid b och c var mel- 
lan en och tvä grader kallare än vid B, var den antagligen 
vid nägra af de mellanliggande, högre belägna punktema hö- 
gre än vid B. 
En ringa olikhet uti markens beskaffenhet kan redan 
inverka pä temperaturfallets storlek vid jordytan. Markens 
fuktighet är härvid af stört inflytaude, och bör temperatur- 
fallet pä ett öppet fält under i öfrigt lika förhällanden vara 
mindre, ju fuktigare marken är. Af undersökta ämnen har 
nämligen vattnet den största värmekapacitet d. v. s. für att 
höja temperaturen hos en vattenraassa med t. ex. 1° fordras 
det en större värmeqvantitet än för en lika temperaturhöj- 
ning hos samma massa af nägot annat ämne. Vidare frigöres, 
hvilket här är af större betydelse, vid vattuets frysning, lik- 
som vid vattenängans kondensering, en betydlig värmemängd, 
80 ganger sä mycket som för att höja vattuets temperatur 
frän 0° tili 1°. Förutom genom att bidraga tili luftens större 
vattenlialt bör derför markens större fuktighet verka för- 
hindrande mot ett starkare temperaturfall isynnerhet under 
