119 
kunna föruekas att bränvinsproduktionen och konsumtionen, 
ifa.11 dessa hämmande föreskrifter icke funnits, antagligen 
skulle varit vida större äfveu under sistanförda är, samt att 
berörda förordningar följaktlig'eu varit och fortfaraude äio 
verksamma i att hämma en annars öfverhandtagande brän- 
vinsflod. 
En -annan faktor, hvaraf bränvinsförbrukningen äfven 
väsendtligen visat sig vara beroende, är de allmänna eko- 
nomiska förhällandeua i landet. De n,ya törordningarna, i 
följd af livilka tillverkningen af bränvin fran att vara en 
hemslöjd öfvergick tili en fabriksindustri, trädde i verksam- 
het under en tid, da välständet i landet var i hög grad 
nedtryckt. De svära missväxterna ären 1866 och 1867 i 
förening med föregäende däliga tider liade utan tvifvel äfven 
sin stora andel i den minskade konsumtionen, likasom ä an- 
dra sidan den starka ökningen säväl i tillverkningen som 1 
importen af utländska spritvaror under medlet af 1870-talet 
stod i samband med den af gvnsamma konjunkturer pä trä- 
varumarknaden da uppkomua rikliga tillgängen pä pennin- 
gar, som gaf näring ät en större vällefnad. 
Da det. emellertid gäller att beräkna den närvarande 
ärliga medelförbrukningen af spritdrycker i Finland, anse vi 
lämpligast att tili grund für denna beräkning endast taga 
decenniet 1870—1879. De föregäende fyra ären torde med 
sä mycket större skäl böra elimineras ur kalkylen, som de 
i flere afseenden förete heit och hället exceptionela förhäl- 
landen och dessutom erbjuda mindre pälitliga uppgifter. 
Bränvinsförbrukningen under dessa fyra är kan nemligen 
antagas ha varit icke sä obetydligt större, än hvad de smä 
tillverknings- och importqvantiteterna vidhandengifva, ty, 
förutom att nägot förräd af varan änuu torde funnits att 
tillgä frän husbehofsbränningstiden, tillförde lönnbränningen 
