132 
iiinan detta missbruk vann nägon allmännare utbredning 
ocli innan bränvinet fick sin plats bland vauliga rnsdrycker i 
riket. Under heia 16:de seklet synes färdigheten att till- 
verka denna dryck varit ätminstone i Finland ganska ringa. 
om ens nägon, ocli i sä fall pä sin höjd inskränkt tili nägra 
bryggare i städerna. Sä skref Gustaf Vasa den 20 Novem- 
ber 1555, medan kriget med Ryssland pägick, tili rikets räd 
i Viborg bland annat: „Synes oss och rädeligit att när man 
skulle tili wärcke medt fiendene thett man ville dhä bestäl- 
ledt att värtt folck kuune bekomme nägre starcke dricker, 
atlien Brennevijn, Reensthwijn, miödh eller pryssing (h. e. 
preussiskt öl), szä att liuar finge een godh drück, opä thett 
att the thäss oförfärade wara motte och lättsinnige tili att 
griipe fienderna ahn medt alle mackt“. De anförda orda- 
lagen ädagalägga att bränvin under medlet af 1500-talet 
visserligen künde erhällas i Viborg, men antagligen endast 
i smä qvantiteter och tili högt pris, alldenstund kungen fin- 
ner sig föranläten att lemna vederbürande valet tritt emel- 
lan denna rusdryck samt renskt vin, preussiskt öl och mjöd. 
Üm nägon befälhafvare i vara dagar hyllade den gamle ko- 
nungens äsigter angäende nyttan att upplifva sina krigaies 
mod modelst rnsdrycker, skulle hau visserligen icke anse val- 
frihet härvidlag alls behöfiig *). 
Forst under och efter trettioäriga kriget begynte bru- 
ket af bränvin allmännare utbredas i Finland. De Iran 
*) Ur i Finska statsarkivet bevarade tullspecialier für nägra 
stader frän Gustaf I:s regering tinner man att „brent wijn“ inhemtades 
tili Äbo är 1656 tili ett belopp af 5 tunnor 2 ättingar (möjligen nägot 
mera, ty listorna äro i slutet öfullständiga), och är 1559: i 6 U tunna. 
Till Viborg infördes sistnämnda är 62 ämar (a 60 kannor), men aret 
derpä ingenting. Importen skecklc liulvudsakligast Iran Danzig. (En- 
ligt benäget meddelande af magister G. Grotenfelfc.) 
